Справа № 200/7676/21
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року справа №200/7676/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року (головуючий суддя І інстанції Кочанова П.В.) складеного у повному обсязі 31 січня 2022 року у м. Слов`янськ Донецької області, у справі № 200/7676/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 03.04.2020 року №1305126/1-5533-0522 (форма "Ф"), яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання зі сплати орендної плати за землю за 2018 рік у розмірі 7160,15 гривень,

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 03.04.2020 року №1305126/2-5533-0522 (форма "Ф"), яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання зі сплати орендної плати за землю за 2019 рік у розмірі 7160,15 гривень,

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 03.04.2020 року №1-0522 (форма "Ф"), яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання зі сплати орендної плати за землю за 2020 рік у розмірі 7160,15 гривень,

- визнати протиправним та скасувати повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 03.04.2020 року № 1305127/2-5533-0522 (форма "Ф"), яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання зі сплати орендної плати за землю за 2018 рік у розмірі 38 088,50 гривень,

- визнати протиправним та скасувати повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 03.04.2020 року № 1305127/1-5533-0522 (форма "Ф"), яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання зі сплати орендної плати за землю за 2019 рік у розмірі 38 088,50 гривень,

- визнати протиправним та скасувати повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 03.04.2020 року № 1305127/-5533-0522 (форма "Ф"), яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання зі сплати орендної плати за землю за 2020 рік у розмірі 38 088,50 гривень.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 03.04.2020 року №1305126/1-5533-0522 (форма "Ф") в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2018 рік у розмірі 3 385,82 грн. Скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 03.04.2020 року №1305126/2-5533-0522 (форма "Ф") в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 3 385,82 грн. Скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 03.04.2020 року №1-0522 (форма "Ф") в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 3 700,35 грн. Скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 03.04.2020 року № 1305127/2-5533-0522 (форма "Ф") в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2018 рік у розмірі 18 012,69 грн. Скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 03.04.2020 року № 1305127/1-5533-0522 (форма "Ф") в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 18 012,69 грн. Скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 03.04.2020 року № 1305127/-5533-0522 (форма "Ф") в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 19 685,67 грн. В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року заяву представника ОСОБА_1 про понесення судових витрат на правову допомогу у справі №200/7676/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено частково.

Постановлено додаткове рішення, яким стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 695 (дві тисячі шістсот дев`яносто п`ять гривень) 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області.

В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції, контролюючий орган звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив суд його скасувати та відмовити у задоволені заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що витрати на правничу допомогу є необґрунтованими та недоведеними.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, перевірив матеріали справи та встановив наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, фактично понесені стороною, на користь якої ухвалено судове рішення в адміністративній справі, витрати на правову допомогу у такій справі підлягають компенсації за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на підставі рішення суду.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судами встановлено, що правова допомога надавалася позивачу адвокатом Олійниковим Станіславом Ігоровичем (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № 4799 від 28.02.2017) на підставі Договору про надання правової допомоги від 14 червня 2021 року.

Додатком №1 до Договору про надання правової допомоги від 14 червня 2021 року визначено перелік послуг, що надаються Клієнту, а саме: надання усних консультацій (30хв.) у сумі 550 грн, надання допомоги в зборі документів (30хв.) у сумі 550 грн., підготовка та подання до суду позовної заяви (2год.) у сумі 2200 грн., підготовка та подання до суду відповіді на відзив (1год) у сумі 1100 грн., представництво інтересів Клієнта в суді за 1 год.-1100 грн.

Згідно Акту виконаних робіт до Договору від 24 грудня 2021 року сторони підтвердили виконані роботи (надання послуг), а саме: надання усних консультацій (30хв.) у сумі 550 грн, надання допомоги в зборі документів (30хв.) у сумі 550 грн., підготовка та подання до суду позовної заяви (2год.) у сумі 2200 грн., підготовка та подання до суду відповіді на відзив (1год) у сумі 1100 грн., представництво інтересів Клієнта в суді (2год.) 2 200 грн.

В матеріалах справи наявна копія квитанції від 24 грудня 2021 року про сплату ОСОБА_1 послуг на підставі договору від 14 червня 2021 року у розмірі 6600,00 грн.

Верховний Суд у пунктах 48-49 додаткової постанови від 08.04.2021 у справі № 922/2321/20 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 96172760) виклав правовий висновок, за яким зазначені окремо у Акті надання правової допомоги послуги адвоката зі здійснення аналізу нормативного матеріалу, консультації, пошук і вивчення судової практики в аналогічних справах, публікацій науковців, коментарів спеціалістів охоплюються послугою зі здійснення підготовки відзивів на касаційні скарги; правова позиція боржника викладена у відзивах на касаційні скарги вже була сформована до касаційного розгляду справи, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вищевказані послуги, надані адвокатом, на загальну суму 1 100 грн. не відповідають критерію «неминучості», охоплені за свою суттю іншою послугою, а тому не підлягають розподілу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява № 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

У рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23рп/2009 вказано, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Апеляційний суд зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема ,заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що понесені позивачем судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу адвоката підлягають частковому стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме 2 695,00 грн.((6600-1100) х 0,49%).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. 134,139, 252, 283, 311, 315, 316, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року у справі № 200/7676/21 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року у справі № 200/7676/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 листопада 2023 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв І.Д. Компанієць