Справа № 140/20076/23
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 140/20076/23 пров. № А/857/18888/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Ханащак С.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року про відмову в забезпеченні позову (головуючого судді Смокович В.І., ухвалену у письмовому провадженні в м. Луцьк) у справі №140/20076/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , третя особа Генеральний штаб Збройних сил України про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними та скасування висновків службового розслідування, акту службового розслідування, визнання протиправним та скасування наказів та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовними вимогами до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , третя особа Генеральний штаб Збройних сил України в якому просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 яка полягає у невиконанні вимог п. 2 розділу 3 Інструкції Про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у збройних силах України, затвердженої наказом про розслідування наказу міністерства оборони України від 27.10.1991 № 332, а саме в неповідомленні про груповий нещасний випадок, нещасний випадок зі смертельним наслідком, нещасний випадок, що спричинив тяжкі травми, шляхом складання та направлення письмового повідомлення за формою НВ-1 безпосередньому командиру (начальнику) за підпорядкованістю; до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за місцем, де стався нещасний випадок, зникнення або смерть; до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України; до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок; визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо створення комісії (призначення членів комісії) та доручення провести службове розслідування нещасного випадку; визнати протиправним та скасувати висновки службового розслідування викладені в акті службового розслідування від 29.05.2023, наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2023 № 30 од, наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2023 № 31 од; визнати протиправним та скасувати акт службового розслідування від 29.05.2023; визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 10.03.2023 № 152агд.; визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 28.03.2023 № 190агд.; визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 09.05.2023 № 233агд.; визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2023 № 161агд.; визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2023 № 30 од.; визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2023 № 31од.; визнати протиправним та скасувати висновок службового розслідування та наказ командира військової частини НОМЕР_2 відповідно до яких позивача притягнуто до матеріальної відповідальності та утримується частина грошового забезпечення; визнати випадок - наїзд на міну, вибух підрив автомобіля УАЗ-3909 днз НОМЕР_3 під керуванням позивача - ОСОБА_1 , що стався 10.03.2023 р., в результаті якого загинули: солдат ОСОБА_2 , старший сержант ОСОБА_3 , були травмовані: солдат ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 груповим нещасним випадком, нещасним випадок зі смертельним наслідком, нещасний випадок, що спричинив тяжкі травми та таким, що відбувся під час виконання обов`язків військової служби; зобов`язати відповідачів, за фактом події (нещасного випадку, що стався під час виконання обов`язків військової служби) скласти акт за формою НВ-3; зобов`язати відповідачів зареєструвати цей випадок в журналі реєстрації потерпілих від нещасних випадків; зобов`язати військову частину НОМЕР_2 повідомити належним чином про груповий нещасний випадок, нещасний випадок зі смертельним наслідком, нещасний випадок, що спричинив тяжкі травми що відбувся під час виконання обов`язків військової служби безпосередньому командиру (начальнику) за підпорядкованістю; до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за місцем, де стався нещасний випадок, зникнення або смерть; до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України; до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок, шляхом складання та направлення письмового повідомлення за формою НВ-1; визнати протиправними та скасувати висновки службового розслідування та наказу командира військової частини НОМЕР_2 на підставі яких позивача притягнуто до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану Державі та на підставі яких з грошового (матеріального/фінансового) забезпечення позивача утримуються кошти.

11 вересня 2023 року від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову до Волинського окружного адміністративного суду в якій просить зупинити будь-які стягнення із заробітної плати (грошового забезпечення) позивача - ОСОБА_1 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 06.07.2023 № 69-од «Про результати службового розслідування по факту втрати (знищення) підривом автомобіля УАЗ-3909 з державним номером НОМЕР_3 » до набрання законної сили рішенням суду, яке буде прийняте у цій справі.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року відмовлено в забезпеченні позову у справі.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву про забезпечення позову. В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує, що до прийняття остаточного рішення по справі оскаржуваний наказ буде виконаний повністю, тобто з заробітної плати (грошового утримання) позивача буде стягнуто повну суму матеріальних збитків ще до прийняття остаточного рішення по справі.

Відповідачі та третя особа своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що частина 1 статті 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 КАС України, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 69-од від 06.07.2023 «Про результати службового розслідування по факту втрати (знищення) підривом автомобіля УАЗ-3909 з державним номером НОМЕР_4 », шкоду в розмірі 107002,11 грн. завдану неналежним виконанням службових обов`язків, водієм-електриком 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_1 , майну військової частини НОМЕР_2 , а саме автомобіль УАЗ-3909 (д.н.з. НОМЕР_4 , шасі НОМЕР_5 ); багнет-ніж до АК-74 № НОМЕР_6 ; бронижилет LEVEL IV; бензопили STIHL MS180 s/n НОМЕР_7 , віднести на рахунок солдата ОСОБА_1 , помічнику командира батальйону молодшому лейтенанту ОСОБА_5 занести суму 107002,11 грн. у книгу обліку грошових стягнень та нарахувань на рахунок водія-електрика 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 та утримувати вище вказану суму відповідно до чинного законодавства з його місячного грошового забезпечення у розмірі 20% до повного погашення.

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовними вимогами серед яких і просив визнати протиправними та скасувати висновки службового розслідування та наказ командира військової частини НОМЕР_2 на підставі яких позивача притягнуто до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану Державі та на підставі яких з грошового (матеріального/фінансового) забезпечення позивача утримуються кошти.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також види забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, підлягають встановленню, чи є хоча б одна з двох названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 КАС України).

Тобто, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. Також суд має вказати в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, наслідків зупинення дії рішень відповідача.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 800/521/17 зазначає, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову та доводів апеляційної скарги, позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення з грошового забезпечення позивача, яке проводиться відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 № 69-од від 06.07.2023.

Наведені у заяві про забезпечення позову обставини не дозволяють однозначно й беззаперечно про наявність підстав для забезпечення позову, визначених пунктом 2 частини 1 статті 151 КАС України, також позивачем не наведено жодних істотних обставин та належних доказів, які б вказували на наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у адміністративній справі, а також того, що без вжиття заходів забезпечення позову стане неможливим захист цих прав свобод та інтересів або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, що доводи заявника на ймовірну загрозу унеможливлення виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог не може бути підставою для забезпечення позову, оскільки, у разі вирішення спору на користь позивача по суті, застосовуються відповідні правові механізми, спрямовані на відновлення попереднього становища та виконання вимог законодавства.

Поряд з цим, ознаки протиправності оскаржуваного наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 69-од від 06.07.2023, відповідно до якого проводиться стягнення з грошового забезпечення позивача не є очевидними, а фактичні обставини справи підлягають встановленню та доведенню на підставі відповідних доказів та аналізу норм права, які регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи по суті.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 826/14951/18, від 28.10.2020 у справі № 140/2474/20, від 11.11.2020 у справі № 500/75/20, від 29.04.2021 у справі №420/12710/20, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Колегія суддів дійшла висновку про відсутність достатніх та необхідних правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми процесуального права та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, суд першої інстанції порушень процесуального права при вирішенні спірного питання не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи ухвалу суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду ухвали, суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року про відмову в забезпеченні позову у справі №140/20076/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 24.11.2023