Справа № 140/22606/23
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2023-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року ЛуцькСправа № 140/22606/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 14 червня 2023 року №79 щодо відмови в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон №796-XII); зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII з 30 травня 2023 року (а.с.21-23).

Позов обґрунтований тим, що позивач є особою, потерпілою від Чорнобильської катастрофи, та 30 травня 2023 року звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. Однак рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області йому відмовлено у призначенні пенсії з підстав проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року менше трьох років.

Із таким рішенням позивач не погоджується та зазначив, що при зверненні до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку із застосуванням норм статті 55 Закону №796-XII надав документи, які підтверджують факт проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення упродовж трьох років станом на 01 січня 1993 року - посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, довідку Центру надання адміністративних послуг Любешівської селищної ради про періоди проживання в зоні добровільного гарантованого відселення. Крім того зазначив, що під час навчання у Володимир-Волинському технікумі гідромеліорації і механізації сільського господарства проходив виробничо-технологічну та виробничу переддипломну практики у колгоспі імені Леніна, що знаходиться на території Любешівського району. Позивач також звернув увагу на наявність у вузі зимових та літніх канікул, які він проводив у селі Зарудчі, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.36-38). В обґрунтування цієї позиції вказав, що засобами програмного забезпечення ГУ ПФУ у Вінницькій області було визначене уповноваженим органом на розгляд заяви ОСОБА_1 від 07 червня 2023 року. За результатом розгляду документів, які були надані позивачем до заяви, до страхового стажу зараховано всі періоди згідно з даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку відповідно до статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страховий стаж становить 26 років 10 місяців 2 дні. Обчислений період проживання (роботи) в зоні безумовного (обов`язкового) добровільного відселення на 01 січня 1993 року становить менше трьох років, а тому у позивача відсутнє право на призначення пенсії відповідно статті 55 Закону №796-XII, що дає право на зменшення пенсійного віку на 6 років.

Відповідач 1 вважає, що його рішення є законним, а підстави для його скасування відсутні.

У відзиві на позовну заяву відповідач 2 позовні вимоги також заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.45-46), зазначивши, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 ГУ ПФУ у Вінницькій області прийняло рішення від 14 червня 2023 року про відмову у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону №796-ХІІ у зв`язку з невиконанням вимоги про період проживання (роботи) на території радіоактивного забруднення станом на 01 січня 1993 року. Так з поданих документів (довідки від 16 березня 2023 року №4085, виданої Центром надання адміністративних послуг Любешівської селищної ради) встановлено, що позивач з 01 січня 1986 року по 25 серпня 1986 року та з 10 травня 1991 року і донині зареєстрований та проживає в селі Зарудчі Волинської області, тобто, період постійного проживання (роботи) позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року становить 2 роки 3 місяці 16 днів (менше трьох років), що не дає права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.10 зворот).

07 червня 2023 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, додавши до заяви перелік документів згідно із розпискою-повідомленням (а.с.47-49).

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ у Волинській області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ у Вінницькій області, рішенням якого від 14 червня 2023 року №79 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, оскільки період проживання (роботи) на території гарантованого добровільного відселення на 01 січня 1993 року становить менше трьох років; страховий стаж становить 26 років 10 місяці 9 днів (а.с.7).

Незгода позивача із відмовою у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону №796-XII стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону України від 09 березня 2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За умовами частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Закон №796-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, встановлено статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону.

Частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (пункт 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ).

За змістом примітки до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить на користь того, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Отже, норми спеціального закону - Закону №796-XII застосовуються субсидіарно із нормами загального закону - Закону №1058-ІV, доповнюють і конкретизують їх.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, зі змінами).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи: документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Фактичною підставою для відмови ОСОБА_1 рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 14 червня 2023 року №79 у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ вказано відсутність необхідного періоду проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років.

Виходячи із змісту суспільних правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року.

Надаючи оцінку цим висновкам ГУ ПФУ у Вінницькій області, суд передусім зазначає, що перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, визначений у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року №106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Постанова №106).

Необхідно зауважити, що позивач ОСОБА_1 народився в селі Зарудчі Волинської області, про що видно із паспорта громадянина України (а.с.9).

З довідки Центру надання адміністративних послуг Любешівської селищної ради від 16 березня 2023 року №4085, яку було надано разом із заявою про призначення пенсії, слідує, що позивач з 01 січня 1986 року по 25 серпня 1986 року та з 10 травня 1991 року і до цього часу проживає в селі Зарудчі Волинської області (а.с.8). Зазначена довідка видана на підставі погосподарської книги села Зарудчі №1 за 1986-1990 роки, будинкової книги №52 села Зарудчі, вулиця Лесі Українки, та згідно з даними Реєстру територіальної громади.

Також відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 (а.с.44-45) ОСОБА_1 з 05 червня 1991 року по 18 червня 2007 року працював в колгоспі імені Леніна Любешівського району (згодом перейменований в Колективне сільськогосподарське підприємство Дружба, Сільськогосподарське приватне підприємство Дружба), з 02 листопада 1991 року по 09 січня 2000 року був членом цього колгоспу (село Зарудчі).

Згідно з додатком 1 до Постанови №106 село Зарудчі Волинської області включено у перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській AEC, і віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

З приводу покликання відповідачів на неможливість проживання позивача у селі Зарудчі Волинської області під час навчання у Володимир-Волинському технікумі гідромеліорації і механізації сільського господарства з 01 вересня 1986 року по 27 квітня 1991 року, то відомості диплому самі по собі не можуть спростовувати факт проживання позивача на території радіоактивного забруднення.

Так довідка від 06 липня 2023 року №39/23, видана Володимир-Волинським фаховим коледжем (у минулому - Володимир-Волинський технікум гідромеліорації і механізації сільського господарства) (а.с.13), підтверджує, що ОСОБА_1 з 16 липня 1990 року по 17 жовтня 1990 року був відряджений для проходження виробничо-технологічної практики (наказ від 13 липня 1990 року №65) та з 28 січня 1991 року по 09 березня 1991 року - для проходження виробничої переддипломної практики (наказ від 28 січня 1991 року №13) до колгоспу імені Леніна Любешівського району Волинської області. Відрахований із числа студентів 27 квітня 1991 року (наказ від 27 квітня 1991 року №38).

Окрім того, безумовним є й те, що періоди навчання у 1986-1987, 1989-1991 роках переривалися періодами канікул (літніх та зимових), що спростовує припущення відповідачів про неможливість проживання позивача у зоні добровільного гарантованого відселення у часи навчання у технікумі.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачу було встановлено статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи із видачею посвідчення серії НОМЕР_1 (категорія 3) (а.с.10 зворот).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Частиною першою статті 15 Закону №796-ХІІ обумовлено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. У свою чергу частиною третьою статті 65 Закону №796-XII передбачено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Необхідно зазначити, що згідно із абзацом восьмим пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) видається особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

Отже, факт проживання (роботи) позивача на території радіоактивного забруднення станом на 01 січня 1993 року є передумовою видачі посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_1 (категорія 3).

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що рішенням ГУ ПФУ в Вінницькій області від 14 червня 2023 року №79 позивачу протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ з тих мотивів, що період проживання (роботи) позивача на території, яка відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, станом на 01 січня 1993 року становить менше трьох років. При цьому у зазначеному рішенні ГУ ПФУ у Вінницькій області взагалі не вказало, який часовий період проживання (роботи) позивача у проміжку з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року не було враховано та з яких причин, що вказує на необґрунтованість такого рішення та невідповідність критеріям правовірності, визначених статтею 2 КАС України для рішень суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається із позовної заяви, позивач просить визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо відмови в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ. Водночас суд зазначає, що відмова органу Пенсійного фонду в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ була оформлена рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 14 червня 2023 року №79, якому суд надав правову оцінку. У цьому випадку саме це рішення є актом індивідуальної дії у розумінні пункту 19 частини першої статті 4 КАС України, у зв`язку із чим позовні вимоги про визнання протиправними дій необхідно задовольнити у спосіб прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення від 14 червня 2023 року №79.

При вирішенні позовних вимог зобов`язального характеру суд враховує, що відповідач ГУ ПФУ у Вінницькій області при розгляді заяви позивача від 07 червня 2023 року про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ обмежився констатацією, що період проживання (роботи) позивача на території, яка відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, станом на 01 січня 1993 року становить менше трьох років та з цих підстав відмовив у призначенні пенсії.

Враховуючи, що позивачу 30 березня 2023 року виповнилося 54 роки, тому для реалізації права на пенсійне забезпечення відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ пенсійний вік позивача підлягає зменшенню на 6 років.

Поряд з тим за відсутності правової оцінки, наданої територіальним органом Пенсійного фонду України щодо наявності усіх умов для надання позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ (у цьому випадку щодо наявності правових та фактичних підстав для зменшення позивачу пенсійного віку на 6 років), суд позбавлений у межах цієї справи можливості дійти категоричного висновку про наявність/відсутність у позивача права на призначення вказаної пенсії, при тому, що довідці Володимир-Волинського фахового коледжу від 06 липня 2023 року №39/23 не була надано оцінку при прийнятті рішення відповідачем 1 (датована пізніше звернення із завою про призначення пенсії). Саме до повноважень органів Пенсійного фонду України віднесено зарахування певних періодів проживання та трудової діяльності до страхового стажу для призначення пенсій, тоді як суд такі повноваження не може перебирати та здійснює лише функцію судового контролю за правомірністю рішень про призначення/відмову у призначенні пенсій.

Відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 Порядку розділу IV №22-1 передбачено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

На думку суду, оскільки за приписами Порядку №22-1 електронна пенсійна справа знаходиться в пенсійному органі за місцем фактичного проживання особи та такий орган здійснює нарахування та виплату пенсії, тому належним відповідачем за позовними вимогами зобов`язального характеру є ГУ ПФУ у Волинській області.

Окремо необхідно зазначити, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області 07 червня 2023 року (а.с.30-32), а не 30 травня 2023 року, як зазначив позивач у позовній заяві. На момент звернення із заявою про призначення пенсії позивачу уже було 54 роки (виповнилося 30 березня 2023 року).

З огляду на повноваження суду, визначені частиною другою статті 245 КАС України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов`язання вчинити дії належить задовольнити частково у спосіб прийняття судом рішення про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву позивача від 07 червня 2023 року про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та про відмову у задоволенні решти позовних вимог зобов`язального характеру.

Згідно з частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач сплатив судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією від 08 червня 2023 року №, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.4, 18).

Оскільки права позивача були порушені саме рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області, а позовні вимоги задоволені частково, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань вказаного відповідача судовий збір в сумі 536,80 грн

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, Вінницька область, місто Вінниця, вулиця Хмельницьке шосе, будинок 7, ідентифікаційний код юридичної особи 13322403), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 14 червня 2023 року №79 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 червня 2023 року про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судові витрати у сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість грн 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк