Справа № 240/28913/23
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Житомир справа № 240/28913/23

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить:

- визнати протиправною постанову головного державного виконавця Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мазура О.М., ВП №60208031 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 13 400 грн.;

- скасувати постанову головного державного виконавця Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мазура О.М., ВП №60208031, про стягнення з боржника виконавчого збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постанова про стягнення виконавчого збору є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки винесена у виконавчому проваджені №60208031, яке відкрито 03.10.2019 року, тобто через 4 роки, що є порушенням ч.4 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 12.10.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 16.10.2023 вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків щодо надання до суду документу про сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн.

31.10.2023 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків на виконання ухвали суду від 16.10.2023, зокрема надано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1 073,60 грн.

Ухвалою суду від 06.11.2023 продовжено розгляд справи.

23.11.2023 на електронну адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами із прийняттям рішення відповідно до ч.5 ст.250 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 03.10.2019 старшим державним виконавцем Ружинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Гладишком О.М. відкрито виконавче провадження №60208031 з примусового виконання виконавчого листа №291/228/16-ц, виданого Ружинським районним судом Житомирської області 11.01.2017.

Як зазначено позивачем, згідно інформації з АСВП про виконавче провадження №.05.2023 постановою начальника Ружинського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Більського О.Л. виконавче провадження N°60208031 передано до Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

10.05.2023 постановою державного виконавця Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельничук Н.В. вказане виконавче провадження прийнято до виконання.

29.09.2023 Головним державним виконавцем Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мазуром О.М. винесено постанову про стягнення з боржника у виконавчому провадженні, виконавчого збору у розмірі 13 400 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України № 1404-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (в редакції, чинній на момент винесення спірних постанов, далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із частиною першою статті 18 Закону № 1404-VІІІ на виконавця покладений обов`язок вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

У частині 5 статті 27 Закону №1404-VIII наведені випадки, коли виконавчий збір не стягується, а саме:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Крім того, згідно з частиною 9 статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.

Відповідно до частин 6, 7 статті 27 Закону №1404-VIII, у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 02.04.2012 року за №489/20802, затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (надалі - Інструкції №512/5).

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5 передбачено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується із суми, яку не було сплачено боржником до відкриття виконавчого провадження.

Розрахунок нарахування виконавчого збору (додаток 17) обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Суд зазначає, що аналіз статі 27 Закону №1404-VIII свідчить про те, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження останній повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не зобов`язаний самостійно з`ясовувати будь-яку інформацію щодо стану виконання рішення боржником, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом № 1404-VIII не передбачено.

При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Тобто, фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень, не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.11.2019 року у справі №480/1558/19, від 31.05.2021 року у справі №160/7321/19.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Із матеріалів справи встановлено, що 03.10.2019 старшим державним виконавцем Ружинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Гладишком О.М. відкрито виконавче провадження №60208031 з примусового виконання виконавчого листа №291/228/16-ц, виданого Ружинським районним судом Житомирської області 11.01.2017.

Також судом встановлено, що державним виконавцем під час відкриття виконавчого провадження не прийнято постанову про стягнення виконавчого збору.

Згідно інформації з АСВП про виконавче провадження №60208031, 09.05.2023 постановою начальника Ружинського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Більського О.Л. виконавче провадження N°60208031 передано до Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

10.05.2023 постановою державного виконавця Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельничук Н.В. вказане виконавче провадження прийнято до виконання.

Разом з тим, зі змісту наданих відповідачем матеріалів судом встановлено, що 19.07.2023 за №53439 боржнику направлено вимогу державного виконавця бути присутнім особисто 31.07.2023 з 11 по 12 год. за адресою: АДРЕСА_1 , доля вчинення виконавчих дій щодо виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_2 з наданням іншого жилого приміщення, 31 липня 2023 року. При проведені виконавчих дій з виселення боржник ОСОБА_1 відмовилась відчинити двері в зазначену квартиру для проведення виконавчих дій щодо виселення, про що було складено відповідний акт державного виконавця та 01 серпня 2023 року державним виконавцем відповідно статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладання штрафу на боржника-фізичну особу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 1700,00 грн., за невиконання без поважних причин рішення суду щодо виселення, примірник якої направлено рекомендованою кореспонденцією на адресу сторін за №58438 від 01.08.2023.

В подальшому, 03.08.2023 р. за №59319 зазначеним боржникам направлено вимогу державного виконавця бути присутнім особисто 18.08.2023р. з 11 по 12год. за адресою: АДРЕСА_1 , для вчинення виконавчих дій щодо виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_2 з наданням іншого жилого приміщення, 18 серпня 2023 р. При проведені виконавчих дій з виселення боржник ОСОБА_1 відмовилась відчинити двері в зазначену квартиру для проведення виконавчих дій щодо виселення, про що було складено відповідний акт державного виконавця та 18 серпня 2023 року державним виконавцем відповідно статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладання штрафу на боржника-фізичну особу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 3400,00 грн., за невиконання без поважних причин рішення суду щодо виселення примірник якої направлено рекомендованою кореспонденцією на адресу сторін за №64298 від 18.08.2023.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що виконавчою службою вживаються заходи щодо примусового виконання рішення суду.

У той же час наявність рішення, яке набрало законної сили, зобов`язує виконавця здійснити всі заходи встановлені законом щодо виконання рішення суду.

29.09.2023 Головним державним виконавцем Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мазуром О.М. винесено постанову про стягнення з боржника у виконавчому провадженні, виконавчого збору у розмірі 13 400 грн.

Обґрунтовуючи доводи про протиправність постанови про стягнення виконавчого збору позивачка вказує на те, що вона винесена головним державним виконавцем з порушенням установленого законодавством строку.

Проте такі посилання суд не бере до уваги, оскільки абзацом третім частини п`ятої статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

У спірних правовідносинах, які розглядає суд у справі, заява стягувача про повернення йому виконавчого листа відсутня, постанова про відкриття виконавчого провадження є діючою, що є підставою для виконання державним виконавцем дій по виконанню рішення суду.

При цьому виконавчий збір це лише одна із складових коштів виконавчого провадження, які згідно з ч.1 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому ст.27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2-4 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» - витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Жодних порушень процедури, передбаченої Законом №1404-VІІІ, з приводу винесення головним державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору судом не встановлено.

Отже, доводи позивачки щодо підстав для скасування оскаржуваної постави не відповідають встановленим судом обставинам справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи постанову про стягнення виконавчого збору № ВП 60208031 від 29.09.2023 року з виконання виконавчого листа №1519/2-305/11, виданого Малиновським районним судом 12.03.2013 року, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначений законом, оскаржувана постанова відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, є законною, обґрунтованою та скасуванню не підлягає.

В силу частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Зважаючи на висновок суду про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, а також ураховуючи положення ст. 139 КАС України, судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до Бердичівський відділ державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Європейська, 128, м. Бердичів, Житомирська обл., Бердичівський р-н, 13306. РНОКПП/), про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

27 листопада 2023 р.