Справа № 200/5253/23
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2023 року Справа№200/5253/23

Суддя Донецького окружного адміністративний суду Шинкарьова І.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач), де позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 08.02.2022 №34 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2;

зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 20.05.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», - з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 в справі №1-5/2018(746/15);

зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 в справі №1-5/2018(746/15), з часу звернення за призначенням пенсії 20.05.2021.

В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що позивач 20.05.2021 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням від 26.05.2021 № 34 відмовлено позивачу у призначенні пенсії. Зазначено, що до стажу, який дає право на пенсію за віком за списком № 2 неможливо зарахувати періоди роботи в ПАТ Новокраматорський машинобудівний завод згідно довідок №017/27 від 31.07.2019 та №582-к від 27.05.2019. Відмова обґрунтована тим, що: 1) довідка №017/27 не містить вичерпний перелік Постанов КМУ, які врегульовують перелік пільгових посад, що надають право на призначення пільгової пенсії за той проміжок часу, що зазначений в довідці; відсутня розбивка періодів роботи заявниці на періоди дії постанов; 2) довідка №582-к не містить вичерпний перелік Постанов КМУ, які врегульовують перелік пільгових посад, що надають право на призначення пільгової пенсії за той проміжок часу, що зазначений в довідці; відсутня розбивка періодів роботи заявниці на періоди дії постанов, також у виписках про атестацію зазначений один цех, а згідно трудової книжки заявниця працювала в різних цехах. Відтак для зарахування до пільгового стажу періодів роботи в ПАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» необхідно долучити уточнюючі довідки, які містять посилання на всі постанови КМУ, які діяли в період роботи заявниці, а також розбити періоди пільгової роботи згідно періодів дії зазначених постанов. Також у спірному рішенні зазначено, що для зарахування до страхового стажу періодів роботи з 2004 року по 2018 рік згідно персоніфікованих даних необхідно подати коригуючи, оскільки згідно персоніфікованих даних заявниця зазначена як « ОСОБА_2 », а згідно паспорту « ОСОБА_3 ».

Позивач з відмовою відповідача в призначенні їй пенсії на пільгових умовах не погодилась та оскаржила її в судовому порядку.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18.08.2021 у справі № 200/7687/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено та скасовано рішення від 26.05.2021 №34 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2.; зобов`язано відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу за списком №2 період роботи на ПАТ Новокраматорський машинобудівний завод відповідно до довідок №017/27 від 31.07.2019 та №582-к від 27.05.2019, а саме з 01.11.1989 по 09.03.2017; зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву від 20.05.2021 з врахуванням включеного пільгового стажу роботи за списком №2 з 01.11.1989 по 09.03.2017 та з врахуванням висновків суду, з часу звернення за призначенням пенсії.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду відповідачем повторно розглянуто заяву позивача від 20.05.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та повторно відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з недосягненням необхідного пенсійного віку на дату звернення.

Позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, рішення відповідача про відмову у призначенні з 20.05.2021 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, у зв`язку із чим позивач звернулась до суду із позовною заявою.

Ухвалою суду від 25.09.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 27.11.2023 клопотання позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом та його поновлення, - задоволено та поновлено позивачу пропущений строк звернення до адміністративного суду.

04.10.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити, з огляду на те, що відповідачем прийнято рішення № 34 від 08.02.2022 про відмову у призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV у зв`язку з недосягненням необхідного пенсійного віку на дату звернення.

Вказує, що підстави для задоволення позовних вимог позивачу в частині зобов`язання відповідача щодо призначення та виплати пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 в справі № 1- 5/2018(746/15), з часу звернення за призначенням пенсії, відсутні.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить копія паспорту.

З матеріалів справи судом встановлено, що 20.05.2021 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням від 26.05.2021 № 34 відмовлено позивачу у призначенні пенсії. Зазначено, що до стажу, який дає право на пенсію за віком за списком № 2 неможливо зарахувати періоди роботи в ПАТ Новокраматорський машинобудівний завод згідно довідок №017/27 від 31.07.2019 та №582-к від 27.05.2019. Відмова обґрунтована тим, що: 1) довідка №017/27 не містить вичерпний перелік Постанов КМУ, які врегульовують перелік пільгових посад, що надають право на призначення пільгової пенсії за той проміжок часу, що зазначений в довідці; відсутня розбивка періодів роботи заявниці на періоди дії постанов; 2) довідка №582-к не містить вичерпний перелік Постанов КМУ, які врегульовують перелік пільгових посад, що надають право на призначення пільгової пенсії за той проміжок часу, що зазначений в довідці; відсутня розбивка періодів роботи заявниці на періоди дії постанов, також у виписках про атестацію зазначений один цех, а згідно трудової книжки заявниця працювала в різних цехах. Відтак для зарахування до пільгового стажу періодів роботи в ПАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» необхідно долучити уточнюючі довідки, які містять посилання на всі постанови КМУ, які діяли в період роботи заявниці, а також розбити періоди пільгової роботи згідно періодів дії зазначених постанов. Також у спірному рішенні зазначено, що для зарахування до страхового стажу періодів роботи з 2004 року по 2018 рік згідно персоніфікованих даних необхідно подати коригуючи, оскільки згідно персоніфікованих даних заявниця зазначена як « ОСОБА_2 », а згідно паспорту « ОСОБА_3 ».

Позивач з відмовою відповідача в призначенні їй пенсії на пільгових умовах не погодилась та оскаржила її в судовому порядку.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18.08.2021 у справі № 200/7687/21 позовні вимоги позивача, - задоволено та скасовано рішення від 26.05.2021 №34 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2.; зобов`язано відповідача зарахувати до пільгового стажу за списком №2 період роботи на ПАТ Новокраматорський машинобудівний завод відповідно до довідок №017/27 від 31.07.2019 та №582-к від 27.05.2019, а саме з 01.11.1989 по 09.03.2017; зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву від 20.05.2021 з врахуванням включеного пільгового стажу роботи за списком №2 з 01.11.1989 по 09.03.2017 та з врахуванням висновків суду, з часу звернення за призначенням пенсії.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду відповідачем повторно розглянуто заяву позивача від 20.05.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та повторно відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з недосягненням необхідного пенсійного віку на дату звернення. (рішення відповідача №34 від 08.02.2022). Крім того, у рішенні вказано, що вік позивача на дату звернення від 20.05.2021 становить 51 рік 09 місяців. За результатами виконання рішення суду від 18.08.2021 по справі № 200/7687/21 страховий стаж ОСОБА_1 становив 31 рік 06 місяців 28 днів, у тому числі пільговий стаж за Списком № 2 26 років 10 місяців 15 днів.

Позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення відповідача від 08.02.2022 №34 про відмову у призначенні з 20.05.2021 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, у зв`язку із чим позивач звернулась до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами п.1, 6 ч.1 ст.92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У преамбулі Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно із ст.2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

За приписами ст.12 Закону №1788-XII, право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Ст.13 Закону №1788-XII було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок відносно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, за змістом вищенаведеної норми, пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.

09.07.2003 було ухвалено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058).

Згідно п.2 Розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що були чинні на період роботи особи.

Згідно з ч.6 ст.114 Закону №1058-ІV та ч.5 ст.13 Закону №1788-XII контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Ч.1 ст. 4 Закону №1058-ІV, визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з п.«б» ст.13 Закону №1788-ХІІ, у редакції чинній до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Cписком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ, який набув чинності з 01.04.2015, віковий ценз для жінок збільшено до 55 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VІІІ від 03.10.2017, текст Закону №1058-ІV доповнений, зокрема, ст.114, згідно із п.2 ч.2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Cписком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМУ, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Вказана норма набула чинності з 01.10.2017.

Таким чином, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №2 почали регламентуватись одночасно двома абсолютно ідентичними законами, а саме: п. «б» ст.13 Закону №1788-ХІІ, у редакції Закону №213-VІІІ від 02.03.2015, та п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV від 09.07.2003, у редакції Закону №2148-VІІІ від 03.10.2017.

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу І, п.2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ.

П.1 резолютивної частини Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ст.13, ч.2 ст.14, п. «б» - «г» ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991, зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015.

П.3 цього рішення вирішено, що застосуванню підлягає ст.13 Закону №1788-ХІІ для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаній нормі, в наступній редакції: «на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад 1 показників, затверджуваним КМУ, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

Отже, з 23.01.2020 в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: п.«б» ст.13 Закону №1788-ХІІ, в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, та п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV від 09.07.2003, в редакції Закону №2148-УІІІ від 03.10.2017.

Відносно позивача правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 50 років за п.«б» ст. 13 Закону №1788-ХІІ, в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, та 55 років за п.2 ч.2 ст. 114 Закону №1058-ІV.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що у рішенні від 23.01.2020 Конституційний Суд України зробив висновок щодо неконституційності підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах та визнав неконституційною, зокрема, ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII (пункт 1 Рішення №1-р/2020).

За такого правового регулювання ключовими питаннями справи є:

а) можливість застосування юридичної позиції, що сформована в рішенні Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, до п. 2 ч.2 ст.114 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV в редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій»;

б) визначення кола осіб при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, на яких поширюється дія суперечливих норм Законів України №1788-ХІI та №1058-IV;

в) нормативне визначення величини показника вікового цензу при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно із ст.151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Згідно із ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У п. 3.1 рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 наголошено, що за юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (абз.2 п.п.4.3 п.4 мотивувальної частини рішення від 27.02.2018 №1-р/2018). Відповідно до змісту ст. 8 Конституції України, розвиваючи практику Конституційного Суду України, верховенство права слід розуміти, зокрема, як механізм забезпечення контролю над використанням влади державою та захисту людини від свавільних дій державної влади.

У контексті предмету спору Конституційним Судом України визнані неконституційними положення щодо підвищення віку виходу на пенсію для пільгових категорій осіб та згідно з п.2 резолютивної частині Рішення КСУ №1-р/2020 зазначені положення втрачають чинність з дня ухвалення цього Рішення (тобто з 23.01.2020).

У п.3 резолютивної частини рішення КСУ від 23.01.2020 №1-р/2020 викладена юридична позиція щодо порядку виконання цього Рішення, а саме: застосуванню підлягають положення Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах.

Водночас у контексті предмету спору юридична позиція, викладена в Рішенні Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, застосовується також при оцінці змін до Закону №1058-IV, які регламентують спірні правовідносини та рішення відповідача.

А отже ґрунтуючись на юридичній позиції Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, суд вважає, що ідентична правова норма, яка міститься в Законі України від 03.10.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII, теж не відповідає Конституції України, а тому не підлягає застосуванню.

Проте положення п.2 розділу XV Закону №1058-IV в редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017 перешкоджають таким особам у реалізації права на пенсію на пільгових умовах за Законом №1788-ХІІ в редакції, чинній до внесення змін Законом №213-VII.

Згідно з позицією Конституційного Суду України, яка висловлена у рішенні від 04.06.2019 №2-р/2019 (п. 3.1 та 3.2 мотивувальної частини) до основних обов`язків держави належить забезпечення реалізації громадянами соціальних, культурних та економічних прав; гарантування державою конституційного права на соціальний захист є однією з необхідних умов існування особи і суспільства; рівень соціального забезпечення в державі має відповідати потребам громадян, що сприятиме соціальній стабільності, забезпечуватиме соціальну справедливість та довіру до держави; гарантування державою цих прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист, має здійснюватися на основі Конституції України та у спосіб, що відповідає їй.

За будь-яких обставин сутність права на пенсійне забезпечення як складової частини конституційного права на соціальний захист не може бути порушена, а законодавче регулювання у цій сфері має відповідати принципам соціальної держави. Конституційний Суд України наголошував на необхідності дотримання вказаних принципів, зокрема, у Рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011.

Згідно із ч.4 ст.7 КАС України, якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

За такого правового регулювання та встановлених обставин суд доходить висновку, що п.2 ч.2 ст.114, абз.2,3 п.2 розділу XV Закону №1058-IV, за своїм змістом і правовою природою є такими, що не відповідають Конституції України, тому суд вирішує справу без застосування цих норм, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії з урахуванням юридичної позиції, викладеної в Рішенні Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020.

Ч.1 ст.58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Пенсійний фонд є самоврядною неприбутковою організацією і здійснює свою діяльність на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження як безпосередньо, так і через утворені в установленому порядку територіальні органи - Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління , на які відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління (затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2), покладається, зокрема: призначення (здійснення перерахунку) і виплата пенсії, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інших виплат відповідно до законодавства.

Отже, відповідно до покладених завдань і функцій Пенсійний фонд України та його територіальні органи є суб`єктами владних повноважень у сфері загальнообов`язкового пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 6 Основного закону державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

У контексті вимог ст.6,8,22,46,151-2 Конституції України, рішення Конституційного Суду України у справі №1-р/2020 щодо порушень ч.1 ст. 8 Конституції України внаслідок підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи мають враховуватись всіма суб`єктами владних повноважень.

Європейський суд з прав людини у п. 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак, суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин та правового регулювання суд вважає, що відповідач-1 не застосував більш сприятливий закон, який передбачає право позивача на обумовлену попередньою роботою пільгову пенсію, проте застосував закон, який позбавляє зазначеного права, отже діяв всупереч вимог верховенства права.

Враховуючи, що позивач на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 50 років, мала страховий стаж роботи 31 рік 6 місяців 28 днів, у тому числі на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - 26 років 10 місяців 15 днів, суд дійшов висновку, що вона має право на пенсію з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 справа №1-5/2018(746/15) від 23.01.2020.

Ч.1, 2 ст.77 КАС України визначено, що обов`язок доказування покладено на позивача - довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 проводиться згідно з п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», із урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, застосуванню підлягають положення Закону України №1788-XII.

Відповідно до п."а" ч.1 ст.83 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку:

а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності.

Досягнення позивачем 50-річного віку відбулось 05.08.2019, звернення до органів пенсійного фонду відбулось 20.05.2021, тобто з пропущенням встановленого строку - 3 місяців з дня досягнення позивачем 50-річного віку.

Таким чином, з урахуванням викладених положень, пенсія позивачу призначається з дня звернення за пенсією.

Зважаючи на те, що відповідач не застосував більш сприятливий закон, який передбачає право позивача на обумовлену попередньою роботою пільгову пенсію, суд вбачає за необхідне зобов`язати відповідача з 20.05.2021 призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком за Списком №2, відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», із урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.

Щодо розподілу судових витрат, суд виходить із наступного.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 1073,60 грн.

А отже, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м.Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.02.2022 №34 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.05.2021 про призначення пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком за Списком №2, відповідно до п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 з 20.05.2021.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Повний текст рішення складено та підписано 27.11.2023.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Шинкарьова