Справа № 160/22547/23
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.09.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлені листом від 13.07.2023 року № 0400-010304-8/103641, щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 24.09.1986 року по 29.03.1987 року та з 01.10.1990 року по 02.09.1991 року та у зарахуванні для обчислення пенсії за віком в подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 20.02.2007 року по 26.09.2019 року згідно довідки № 215 від 19.07.2022 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 12.10.2022 року перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 24.09.1986 року по 29.03.1987 року та з 01.10.1990 року по 02.09.1991 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 , зарахувавши до страхового стажу для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 20.02.2007 року по 26.09.2019 року згідно довідки № 215 від 19.07.2022 року та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.07.2023 року позивач звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про обчислення страхового стажу. За результатами розгляду вказаної заяви відповідачем було відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 24.09.1986 року по 29.03.1987 року, оскільки дописана дата звільнення з роботи; з 01.10.1990 року по 02.09.1991 року, оскільки дата прийняття на роботу 01.10.1990 не відповідає даті наказу про прийняття на роботу 01.10.1991; також відмовлено у зарахуванні до страхового стажу в подвійному розмірі періоду роботи з 20.02.2007 року по 26.09.2019 року на посаді молодшої медичної сетри стаціонару відділення легеневого туберкульозу №1 КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер». З метою відновленням свого права на отримання належної пенсії, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Цією ухвалою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати суду належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
Заперечуючи проти позовної заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подано відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи. У відзиві відповідач зазначає, що позивач з 12.10.2022 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До загального стажу не зараховано періоди роботи: з 24.09.1986 но 29.03.1987, оскільки дописана дата звільнення з роботи та з 01.10.1990 по 02.09.1991, оскільки дата прийняття на роботу 01.10.1990 не відповідає даті наказу про прийняття на роботу 01.10.1991. Відповідно до п.п. 2.4 п. 2, п.п.. 4.1 п. 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої постановою Держкомпраді СРСР від 20.06.1974 року № 162 (яка діяла на час роботи позивача з 11.03.1986 року по 16.08.1986 року, з 01.12.1988 року по 31.07.1994 року), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Також відповідно до ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Після набрання чинності Законом № 1058, тобто з 01.01.2004 року, всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі, у подвійному розмірі обчислюються періоди роботи в зазначених відділеннях тільки для визначення права на пенсію. Отже, зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі період роботи позивача на посаді молодшої медичної сестри стаціонару відділення легеневого туберкульозу № 1 КЗ "Криворізький протитуберкульозний диспансер' з 20.02.2007 по 26.09.2019 немає законних підстав.
27.09.2023 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшли витребувані копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 17.10.2022 року із заявою про призначення пенсії за віком.
Заяву позивача про призначення пенсії за віком розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 12.10.2022 року позивачу призначена пенсія за віком в розмірі 2964,97 грн. Страховий стаж (неповний) становить 29 років 8 місяців 6 днів. Страховий стаж до 01.01.2004 року становить 13 років 3 місяці 14 днів, страховий стаж після 01.01.2004 становить 16 років 4 місяці 22 дні.
06.07.2023 року ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу з запитом про отримання інформації щодо зарахування періодів роботи до страхового стажу та періодів роботи, для обчислення пенсії у подвійному розмірі.
13.07.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом № 0400-010304-8/103641 повідомлено, що пенсійну справу переглянуто, з 12.10.2022 загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 29 років 8 місяців 6 днів (зарахований по 30.09.2022), з урахуванням періодів догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , періодів роботи згідно даних трудової книжки, диплому та даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. При розрахунку страхового стажу, згідно трудової книжки, не враховано періоди роботи: з 24.09.1986 по 29.03.1987, оскільки дописана дата звільнення з роботи; з 01.10.1990 по 02.09.1991, оскільки дата прийняття на роботу 01.10.1990 не відповідає даті наказу про прийняття на роботу 01.10.1991. Відповідно до статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфеційних закладах, (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з наданням психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Після набрання чинності Законом № 1058, тобто з 1 січня 2004 року, всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі, у подвійному розмірі обчислюються періоди роботи в зазначених відділеннях тільки для визначення права на пенсію.
Позивач, вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні періодів роботи до страхового стажу та періодів роботи при призначенні пенсії в подвійному розмірі протиправними, звернулась з даним адміністративним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За приписами частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На час первісного заповнення трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 (Інструкція №162).
Відповідно до пунктів 2.2., 2.3. Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні -у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.
В подальшому наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 N58 затверджена нова Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників (Інструкція №58).
До трудової книжки вносяться, зокрема: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення (п. 2.2. Інструкції №58).
За вимогами пунктів 2.3., 2.4. Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).
Відповідно до пунктів 1-2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших-документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Отже, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній застосовуються норми Порядку №637 щодо підтвердження трудового стажу.
Згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 24.09.1986 року вбачається наступна інформація про працю позивача у спірні періоди:
запис №1 від 24.09.1986 року - прийнята кухарем їдальні №7/18, на підставі наказу №626п від 24.09.86 року;
запис №2 від 22.01.1987 року - прийнята кухарем їдальні №21, на підставі наказу №87п від 22.01.87 року;
запис №3 від 29.03.1987 року звільнена за статею 38 КЗОТ УССР у зв`язку виїздом за місцем мешкання чоловіка, на підставі наказу № 192п від 17.04.1987 року;
запис №6 від 01.10.1990 року прийнята до Зеленопільської восьмирічної школи на посаду гардеробниці, на підставі наказу № 11 від 1/10-1991 року;
запис №7 від 02.09.1991 року - звільнена з посади гардеробниці Зеленопільської восьмирічної школи по догляду за дитиною, на підставі наказу № 2 від 02.09.1991 року;
запис №16 від 20.02.2007 року - прийнята до обласного Комунального закладу «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2» на посаду молодшої медичної сестри стаціонару по обслуговуванню туберкульозних хворих відділення легеневого туберкульозу № 1, на підставі наказу №11-к від 20.02.2007 року;
запис №17 від 04.06.2010 року проведена атестація робочих місць, згідно якої підтверджено право на пільгову пенсію за списком №2, на підставі наказу №220 від 04.06.2010 року;
запис №18 від 21.06.2011 року проведена позачергова атестація робочих місць, згідно якої підтверджено право на пільгову пенсію за списком №2, на підставі наказу №231 від 21.06.2011 року;
запис № 19 від 03.02.2012 року - обласний Комунальний заклад «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2» перейменовано в Комунальний заклад «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2» Дніпропетровської обласної ради», на підставі наказу №249-ІІ/VI від 03.02.2012 року;
запис № 20 від 04.06.2015 року - проведена атестація робочих місць, згідно якої підтверджено право на пільгову пенсію за списком №2, на підставі наказу №103 від 04.06.2015 року;
запис №21 від 08.01.2019 року згідно рішення Дніпропетровської обласної ради №342-13/VІІ від 22.06.2018 року Комунальний заклад «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2» Дніпропетровської обласної ради» реаргонізовано шляхом перетворення в Комунальне підприємство «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», на підставі наказу № 1 від 08.01.2019 року;
запис №22 від 26.09.2019 року звільнена за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, на підставі наказу № 289-к від 26.09.2019 року.
Приписами пункту 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За змістом наведених вище положень надання вказаних документів з метою визначення права на пенсію необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній.
В даному випадку, трудовою книжкою позивача повністю підтверджується її робота у спірні періоди, записи про прийняття та звільнення за періоди з 24.09.1986 по 29.03.1987 та з 01.10.1990 по 02.09.1991 виконані відповідно вимог Інструкції та мають всі необхідні реквізити: дати записів, номери та дати наказів, печатки та підписи посадових осіб.
Отже, під час розгляду заяви позивача відповідачем не було встановлено будь-яких недоліків оформлення записів про роботу позивача, записи у трудовій книжці виконані належними посадовими особами, засвідчені підписом начальника відділу кадрів та скріплені печатками. При цьому, позивачу було відмовлено зараховувати до загального страхового стажу періоди роботи згідно вказаної трудової книжки, з 24.09.1986 по 29.03.1987, оскільки дописана дата звільнення з роботи та з 01.10.1990 по 02.09.1991, оскільки дата прийняття на роботу 01.10.1990 не відповідає даті наказу про прийняття на роботу 01.10.1991.
З цього приводу, суд зазначає, що позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести негативні наслідки за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову в призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.
Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові № 687/975/17 від 21.02.2018, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).
Варто звернути увагу, що наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.
Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №127/9055/17.
Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність необхідного страхового стажу, а не дотримання формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Таким чином, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Окрім того, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Однак, як встановлено судом, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити спірний стаж позивача.
У зв`язку із чим, суд дійшов висновку, що неврахування відповідачем відомостей про роботу носить формальний характер і не відповідає вимогам пенсійного законодавства. Відповідачем не було забезпечено розгляду наданої позивачем заяви про зарахування до страхового стажу періодів роботи з 24.09.1986 по 29.03.1987 та з 01.10.1990 по 02.09.1991 шляхом всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлені листом від 13.07.2023 № 0400-010304-8/103641 щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 24.09.1986 по 29.03.1987 та з 01.10.1990 по 02.09.1991 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо зарахування до страхового стажу для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі періодів роботи з 20.02.2007 по 26.09.2019 суд зазначає насутпне.
Позивачем для підтвердження наявного трудового стажу та зарахування роботи в інфекційному закладі до стажу в подвійному розмірі, до трудової книжки були надані копії довідок Комунального підприємства «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» від 19.07.2022 року № 214 та № 215.
Згідно довідок Комунального підприємства «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» від 19.07.2022 року № 214 та № 215 вбачається, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день у обласному комунальному закладі «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2», комунальному закладі «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», комунальному підприємстві «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» з 20 лютого 2007 року (наказ від 20.02.2007р. №11-к) по 26 вересня 2019 року (наказ від 26.09.2019р. №289-к) на посаді молодшою медичною сестрою стаціонару відділення легеневого туберкульозу №1.
З аналізу статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд вбачає, що робота в інфікційному закладі зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
При цьому, редакція статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час.
Стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на яку відповідач посилається у своєму листі від 13.07.2023 № 0400-010304-8/103641, не скасовує статтю 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.
Крім того, нормами статті 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугою років.
Таким чином, суд доходить висновку, що зарахування стажу у подвійному розмірі, передбачене статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не пов`язано із набранням чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01.01.2004 року.
Також, відповідно до наказу № 01.02.2019 року № 287 "Про затвердження Стандарту інфекційного контролю для закладів охорони здоров`я, що надають допомогу хворим на туберкульоз" Комунальное підприємство «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» належить до закладу охорони здоров`я, в якому надається медична допомога хворим на туберкульоз, що є інфекційною хворобою, а тому робота позивача у період з 20.02.2007 року по 26.09.2019 року у такому медичному закладі має бути зарахована до стажу роботи у подвійному розмірі.
Враховуючи викладене та оскільки відповідачем не заперечується той факт, що період роботи позивача з 20.02.2007 року по 26.09.2019 року року набутий у закладі, передбаченому статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд зазначає, що відповідачем протиправно було відмовлено позивачу у зарахуванні до стажу роботи в подвійному розмірі період роботи з 20.02.2007 року по 26.09.2019 року на посаді молодшої медичної сестри стаціонару відділення легеневого туберкульозу №1 Комунального підприємства «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», з підстав набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Щодо обраного способу захисту порушеного права.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Отже, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Щодо вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 12.10.2022 року перерахувати пенсію та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум, суд зазначає, що такий спосіб захисту, як зобов`язання прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.
При цьому, адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями. Зокрема, частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 12.10.2022 року здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 24.09.1986 року по 29.03.1987 року та з 01.10.1990 року по 02.09.1991 року, зарахувавши до страхового стажу для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 20.02.2007 року по 26.09.2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
За приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За вказаних обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач сплатила судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1073,60 грн., що документально підтверджується квитанцією від 18.04.2023 року.
Враховуючи задоволення позовної заяви, судовий збір у розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Керуючись статтями 2, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 24.09.1986 року по 29.03.1987 року та з 01.10.1990 року по 02.09.1991 року та зарахуванні для обчислення пенсії за віком в подвійному розмірі період роботи з 20.02.2007 року по 26.09.2019 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 12.10.2022 року здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 24.09.1986 року по 29.03.1987 року та з 01.10.1990 року по 02.09.1991 року, зарахувавши до страхового стажу для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 20.02.2007 року по 26.09.2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя С.І. Озерянська