Справа № 160/7435/23
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

20 листопада 2023 року Справа 160/7435/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Тулянцева І.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якій позивач просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ):

- грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки за період 2017 по 2021 рік, а також дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій за період 2018 по 2022 рік;

- одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за віком в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- грошового забезпечення (оклад, надбавки, доплати, премії тощо) та додаткових грошових винагород з 19 липня 2022 року по 06 жовтня 2022 року включно.

2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ):

- грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної відпустки за період 2017 по 2021 рік, а також дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій за період 2018 по 2022 рік;

- одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби за віком в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- грошове забезпечення (оклад, надбавки, доплати, премії тощо) та додаткових грошових винагород з 19 липня 2022 року по 06 жовтня 2022 року включно;

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) видати Довідку про розміри щомісячних видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень тощо) та премій для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» із обов`язковим зазначенням всіх складових, в тому числі премій та додаткових грошових винагород до 06 жовтня 2022 року включно, та надати її ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Ухвалою суду від 10 травня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачеві.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

25.10.2023 року на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 11.10.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративної справи № 160/7435/23.

За приписами частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що дана позовна заява подана з порушенням вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, у зазначених положеннях КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю.

Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Перевіряючи дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, суд виходить з того, що спір щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткових грошових винагород з 19 липня 2022 року по 06 жовтня 2022 року включно є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 за № 2352-IX (далі - Закон № 2352-IX), який набрав чинності 19.07.2022 року, внесено зміни, зокрема до Кодексу законів про працю України.

Так, пунктом 18 частини 1 розділу І Закону № 2352-IX назву та частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Таким чином, починаючи з 19.07.2022, у КЗпП України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Такий висновок відповідає правовій позиції викладеній у рішенні Верховного Суду у справі №260/3564/22 від 06.04.2023 року.

Із змісту позовної заяви слідує, що предметом спору у цій справі є зокрема, протиправна бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки за період 2017 по 2021 рік, а також дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій за період 2018 по 2022 рік; одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за віком в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; грошового забезпечення (оклад, надбавки, доплати, премії тощо) та додаткових грошових винагород з 19 липня 2022 року по 06 жовтня 2022 року включно.

Тобто, беручи до уваги вказані вище норми, судом встановлено, що з дня не виплати позивачу грошового забезпечення з моменту звільнення (06.10.2022 року) до дати звернення до суду (11.04.2023 року) пройшло більше трьох місяців, що свідчить про пропущений ним тримісячний строк звернення до суду, встановлений статтею 233 КЗпП України (із змінами, починаючи з 19.07.2022).

Відповідно до частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

За таких обставин, позивачем до суду повинні бути надані докази поважності пропуску строку звернення до суду, у разі необхідності подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, з наведенням відповідних підстав.

Згідно із приписами ч.1 ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до п. 4 ч.5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно ч.1 ст.5 КАС України, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Предметом оскарження до адміністративного суду у розумінні ч.1 ст. 5 КАС України можуть бути рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а позовні вимоги про зобов`язання вказаного суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії є способом поновлення порушених прав позивача, які мають бути похідними від основної вимоги про визнання протиправним відповідного рішення, дій чи бездіяльності відповідача.

Суд зазначає, що обов`язок по визначенню (формулюванню) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено на позивача, саме для цього законодавцем визначені вимоги до позовної заяви, що міститься в статті 160 КАС України. Суд також зауважує, що цей обов`язок не може бути перекладено на суд, оскільки саме позивач є зацікавленим в ефективному захисті своїх прав та ефективному здійснені судочинства за його позовною заявою.

Як слідує з прохальної частини позову (п.1), позивач просить:

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ):

- грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки за період 2017 по 2021 рік, а також дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій за період 2018 по 2022 рік.

В порушення наведених норм, викладені позивачем у прохальній частині позову вимоги не відповідають ч.1 ст.5 КАС України та п.4 ч.5 ст. 160 КАС України, оскільки неповно та некоректно сформульовані, а саме, не конкретизовано кількість днів щорічної основної та додаткової відпустки, за які позивач просить здійснити йому виплату грошової компенсації, у зв`язку із чим, є незрозумілим про що конкретно позивач просить суд.

Зазначені недоліки позбавляють суд можливості чітко встановити зміст позовних вимог та свідчать про недоліки позовної заяви.

За таких обставин, позивачу слід подати уточнену позовну заяву, в якій привести прохальну частину позову у відповідність до вимог ч. 5 ст.160 КАС України.

Частиною 4 ст. 161 КАС України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

При цьому слід також зазначити, що для забезпечення повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі та прийняття законного і обґрунтованого рішення у строк передбачений нормами КАС України, обов`язок щодо доказування покладається не лише на відповідача, а на всіх учасників справи, оскільки кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Тобто, саме на позивача у відповідності до положень ст.44 КАС України, покладено обов`язок подавати докази та сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, тобто добросовісно користуватись процесуальними обов`язками.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Суд звертає увагу на те, що статтею 94 КАС України визначено загальні вимоги щодо оформлення письмових доказів, до яких належать документи, та передбачено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Так, до матеріалів позову не надано жодного доказу, який би свідчив про обставини, зазначені у позові, а саме, підтвердження обставин не нарахування та невиплати:

- грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки за період 2017 по 2021 рік, а також дні додаткової відпустки, як учасника бойових дій за період 2018 по 2022 рік;

- одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за віком в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- грошового забезпечення (оклад, надбавки, доплати, премії тощо) та додаткових грошових винагород з 19 липня 2022 року по 06 жовтня 2022 року включно (грошовий атестат; довідки, видані відповідачем; розрахунки; банківські виписки, тощо).

Крім того, на підтвердження обставин, наведених у п.2 прохальної частини позову, позивач не зазначає про кількість вислуги років під час перебування на військовій службі.

Додані ж до матеріалів справи картки особового рахунку позивача містять відомості щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення лише за 2021 та 2022 роки, що не дає суду можливість визначитись із предметом спору в частині несплачених сум грошового забезпечення.

За наведених обставин, позивачу слід подати докази на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги (грошовий атестат; довідки розрахунки за 2017 2020 роки; листи звернення до відповідача, відповіді на звернення).

Згідно з частиною 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду:

- уточненої позовної заяви із приведенням прохальної частини позову у відповідність до вимог ч.5 ст. 160 КАС України (а саме, конкретизувати кількість днів щорічної основної та додаткової відпустки, за які позивач просить здійснити йому виплату грошової компенсації), у кількості примірників залежно від складу учасників справи;

- доказів поважності пропуску строку звернення до суду, у разі необхідності заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, з наведенням відповідних підстав;

- всіх наявних у позивача доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги у кількості примірників, залежно від складу учасників справи.

На підставі викладеного та керуючись статтями 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали суду.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно направити на адресу позивача.

Роз`яснити позивачу, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Тулянцева