Справа № 200/6639/21
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 року Справа№200/6639/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгенівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання протиправними та скасування постанов,

встановив:

01 червня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгенівни (далі відповідач, приватний виконавець Матвійчук Н.Є.), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі третя особа, ТОВ «Вердикт Каптал»), надісланий через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 31 травня 2021 року, в якому позивач просила:

1. визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавця Матвійчук Н.Є. про відкриття виконавчого провадження № 65329188;

2. визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Матвійчук Н.Є. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18 травня 2021 року, яка винесена у виконавчому провадженні № 65329188.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 07 червня 2021 року позовна заява була залишена без руху.

Позивач усунула недоліки позовної заяви.

07 липня 2021 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з урахуванням особливостей, встановлених ст. ст. 268-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС); призначив справу до розгляду в судовому засіданні на 16 липня 2021 року; встановив строк для подання відзиву на позовну заяву; витребував у відповідача докази.

16 липня 2021 року суд постановив ухвалу, якою задовольнив клопотання позивача та зупинив провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі № 263/7045/21, яка перебуває в провадженні Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області.

14 листопада 2023 року суд постановив ухвалу, якою задовольнив заяву позивача, поновив провадження у справі та призначив судове засідання на 17 листопада 2023 року.

Про дату, час і місце проведення судового засідання учасники справи повідомлені в порядку, визначеному ч. 1 ст. 268 КАС, про що свідчать довідки про доставку ухвали від 14 листопада 2023 року та повісток в їх електронні кабінети як користувачів підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», а також на електронну пошту відповідача, зазначену в Єдиному реєстрі приватних виконавців.

Учасники справи/їх представники в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

У зв`язку з цим справа розглянута в порядку письмового провадження.

На час розгляду справи по суті триває широкомасштабна військова агресія російської федерації, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану».

Указом Президента України від 06 листопада 2023 року № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 08 листопада 2023 року № 3429-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 20 травня 2021 року від роботодавця дізналася, що до комунального закладу Департаменту культурно-громадського розвитку Маріупольської міської ради «Централізована бухгалтерія закладів культури» (далі КЗ ДКГР ММР «ЦБ закладів культури») надійшла постанова виконавця Матвійчук Н.Є. від 18 травня 2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесена у виконавчому провадженні № 65329188, божником у якому є позивач.

Зі змісту цієї постанови, а також з інформації Автоматизованої системи виконавчого провадження позивачу стало відомо, що 05 травня 2021 року приватний виконавець Матвійчук Н.Є. відкрила виконавче провадження № 65329188 з примусового виконання виконавчого напису № 2335, вчиненого 24 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В.

Вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження № 65329188 та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника протиправними і такими, що підлягають скасуванню, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Позивач зазначила, що виконавчий напис вчинений для стягнення з заборгованості в загальній сумі 186 226,24 грн за кредитним договором, укладеним з публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк»), правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал».

Між тим, за твердженням позивача, правових підстав для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цього виконавчого напису та для винесення оскаржуваних постанов у приватного виконавця Матвійчук Н.Є. не було.

Позивач вказувала на те, що 10 липня 2008 року Старобешівський районний суд Донецької області ухвалив рішення, яким стягнув з неї на користь відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» (далі ВАТ «Кредитпромбанк» в особі Донбаської філії ВАТ «Кредитпромбанк» м. Донецьк заборгованість за кредитним договором від 24 жовтня 2005 року № 9/2005-0464ФО в розмірі 60 543,38 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 605,44 грн, витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 30,00 грн.

20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк», яке є правонаступником ВАТ «Кредитпромбанк», та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

09 листопада 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір купівлі-продажу майнових прав № 949/К.

За умовами цього договору ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором від 24 жовтня 2005 року № 9/2005-0464ФО.

30 серпня 2019 року ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області у виконавчому провадженні замінено стягувача ВАТ «Кредитпромбанк» на правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал».

10 березня 2020 року Запорізькій апеляційний суд виніс постанову у справі № 2-61/08, якою скасував ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 30 серпня 2019 року та направив справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

03 липня 2020 року Токмацький районний суд Запорізької області у справі № 2-61/08 постановив ухвалу, якою відмовив ТОВ «Вердикт Капітал» у видачі дубліката виконавчого листа та поновленні строку для його пред`явлення на примусове виконання.

Відмовляючи у задоволенні заяв ТОВ «Вердикт Капітал», суд виходив з того, що заміна сторони виконавчого провадження не відбулась.

Позивач наголошувала, що відповідно до згаданих вище судових рішень кредитором за кредитним договором від 24 жовтня 2005 року № 9/2005-0464ФО є ПАТ «Кредитпромбанк» в особі Донбаської філії ПАТ «Кредитпромбанк», який був ліквідований 01 жовтня 2020 року.

Незважаючи на вказані судові рішення, ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. з вимогою про вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору.

Позивач вказувала на те, що згідно з інформацією, наявною в Автоматизованій системі виконавчого провадження, та вказаною в оскаржуваних постановах, що виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. № 2335 від 24 лютого 2021 року про стягнення на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Дельтабанк» (правонаступник ТОВ «Вердикт Капітал») та ОСОБА_2 , у загальній сумі 186 226,24 грн.

У зв`язку з цим позивач вважає, що відкриття виконавчого провадження № 65329188 є незаконним та не обґрунтованим.

Позивач наголосила, що в постанові приватного виконавця Матвійчук Н.Є. постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника зазначено, що правонаступником ПАТ «Дельта Банк» є ТОВ «Вердикт Капітал», що не відповідає дійсності.

Також в цій постанові зазначено, що стягнення здійснюється на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. № 2335 від 24 лютого 2021 року про стягнення на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Дельтабанк» (правонаступник ТОВ «Вердикт Капітал») та ОСОБА_2 .

З цього приводу позивач зауважила, що 24 жовтня 2005 року кредитний договір № 9/2005-0464ФО був укладений між нею та ВАТ «Кредитпромбанк» в особі Донбаської філії ВАТ «Кредитпромбанк» м. Донецьк; будь-яких договорів з ПАТ «Дельтабанк» вона не укладала.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 21 квітня 2020 року у справі № 2-61/08 встановлено що:

«[…]

Доказів того, що у виконавчому провадженні вже відбулась заміна стягувача ВАТ «Кредитпромбанк» в особі Донбаської філії ВАТ «Кредитпромбанк» м. Донецьк на його правонаступника ПАТ «Дельта Банк» суду не надано.

[…]

ПАТ «Дельта Банк», яке заявник просить замінити на ТОВ «Вердикт Капітал» не є стягувачем у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа у справі № 2-61/08, виданого Старобешівським районним судом Донецької області 11 грудня 2018 року, і копію якого додано до заяви, у задоволенні заяви слід відмовити.

[…]».

На цих підставах позивач стверджувала, що у ТОВ «Вердикт Капітал» відсутнє право вимагати від неї повернення боргу.

03 липня 2020 року Токмацький районний суд Запорізької області у справі 2-61/08 постановив ухвалу, погодився з доводами, що викладені в ухвалі від 21 квітня 2020 року у справі № 2-61/08, та відмовив ТОВ «Вердикт Капітал» у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа № 2-61/08 та поновленні строку для його пред`явлення до виконання.

Отже, суди встановили, що переходу права вимоги від ПАТ «Кредитпромбанк» до інших фінансових установ не відбулось.

У зв`язку з цим позивач стверджувала, що ТОВ «Вердикт Капітал» не мала права звертатися до приватного виконавця Матвійчук Н.Є., оскільки не є кредитором за кредитним договором від 24 жовтня 2005 року № 9/2005-0464ФО.

Позивач вказувала на те, що приватний виконавець Матвійчук Н.Є. не впевнилася у правомірності виконавчого напису, не перевірила та не встановила, чи правомірні документи, які надало ТОВ «Вердикт Капітал».

На переконання позивача, винесення приватним виконавцем Матвійчук Н.Є. постанови про відкриття виконавчого провадження № 65329188 було передчасним.

Позивач наголосила, що відповідно до ст. 2 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404) виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад справедливості, неупередженості та об`єктивності.

На переконання позивача, відкриття виконавчого провадження № 65329188 на підставі виконавчого напису було передчасним, оскільки на той момент вже існувало рішення Старобешівського районного суду Донецької області від 10 липня 2008 року у справі № 2-61/08 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24 жовтня 2005 року № 9/2005-0464ФО в сумі 60 543,38 грн.

При цьому виконавче провадження № 65329188 відкрито за виконавчим документом, який передбачав стягнення з позивача боргу в загальній сумі 186 226,24 грн.

У зв`язку з цим позивач вважає, що приватний виконавець Матвійчук Н.Є. не перевірила усю наявну інформацію щодо правомірності виконавчого напису та не впевнилася у законності дій ТОВ «Вердикт Капітал», чим порушила положення чинного законодавства України.

В постанові приватного виконавця Матвійчук Н.Є. від 18 травня 2021 року вказано, що боржник проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що не відповідає дійсності.

До того ж ця адреса знаходиться на тимчасово окупованій території України, куди підприємства поштового зв`язку не здійснюють доставку поштової кореспонденції.

Між тим, в силу положень чинного законодавства приватний виконавець має повідомляти сторін виконавчого провадження про свої виконавчі дії, рішення та надсилати їх відповідні документи виконавчого провадження.

Позивач покликалася на п. 13 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, (далі Інструкція № 512/5), і зазначала, що приватний виконавець самостійно проводить перевірку інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи в іншому виконавчому окрузі або залучає для перевірки цієї інформації іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій.

На цих підставах позивач стверджувала, що приватний виконавець Матвійчук Н.Є. мала перевірити інформацію про фактичне місце проживання боржника шляхом направлення відповідних запитів у відповідні органи, однак цього не зробила.

Позивач вказувала на те, що приватний виконавець Матвійчук Н.Є. не виконала свого обов`язку щодо повідомлення боржника про наявність виконавчого провадження, чим позбавила її можливості своєчасно дізнатися про існування такого виконавчого провадження.

Крім того, позивач зауважила, що Єдиний реєстр нотаріусів взагалі не містить інформації про ОСОБА_3 .

Отже, на переконання позивача, приватний виконавець Матвійчук Н.Є. перед відкриттям виконавчого провадження № 65329188 не перевірила, чим мав приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. повноваження вчиняти виконавчі написи.

До того ж інформація офіційного вебпорталу Судової влади України свідчила про існування численних судових проваджень з приводу оскарження нотаріальних дій, вчинених приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В.

Позивач вважає, що цієї інформації було достатньо для того, що б у приватного виконавця Матвійчук Н.Є. виникли сумніви щодо законності виконавчого напису № 2335 від 24 лютого 2021 року, незважаючи на це вона відкрила виконавче провадження № 65329188, чим порушила принципи об`єктивності та справедливості.

На переконання позивача, наведених нею обставин достатньо для визнання протиправними і скасування оскаржуваних постанов.

Просила задовольнити позов.

Відповідач позов не визнала, надала відзив на позовну заяву; доводила, що у спірних правовідносинах діяла в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законодавством.

Відповідач покликалася на норми ст. 1, п. 3 ч. 1 ст. 3, ст. 4, ст. 5, ст. 10, ч. ч. 1, 5 ст. 26 Закону № 1404 і зазначила, що виконавчий напис № 2335, вчинений 24 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., відповідав всім вимогам законодавства, а тому жодних обмежень у прийняті до виконання цього виконавчого документа у неї не було.

Щодо твердження позивача про порушення її права на ознайомлення з виконавчим провадженням відповідач зауважила, що відповідно до ст. 28 Закону № 1404 документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідач покликалася на ч. 5 ст. 19 Закону № 1404 і зазначила, що законодавство покладає обов`язок повідомляти виконавця про зміну своєї адреси на сторони виконавчого провадження, в даному випадку на боржника.

Однак ні боржник, ні її представник не виконали цього обов`язку; на вимогу виконавця з`явитися за викликом для надання пояснення не прибули.

Відповідач наголошує, що боржник та її представник умисно приховували адресу її фактичною проживання, а тому несвоєчасне повідомлення боржника є наслідком його дій.

Більш того, боржник умисно не отримала лист з документами виконавчою провадження, надісланий приватним виконавцем за адресою, вказаною нею в позовній заяві.

Відповідач наголосила, що, незважаючи на те, що Закон № 1404 не зобов`язує її встановлювати місце проживання боржника як внутрішньо переміщеної особи, вона вжила всіх заходів для з`ясування фактичного місця проживання позивача як боржника у виконавчому провадженні.

Відповідач доводила правомірність виконавчих дій щодо звернення стягнення на заробітну плату боржника, покликаючись при цьому на норми ст. 68 Закону № 1404.

Відповідач вказала на те, що дійсно в Україні існує проблема з виконавчими написами, пов`язана з недосконалістю законодавства, якою користуються стягувачі та приватні нотаріуси.

Однак зауважила, що приватний виконавець не наділений повноваженнями давати юридичну оцінку правомірності вчинення виконавчого напис. В тому випадку, коли виконавчий напис відповідає вимогам, встановленим ст. 4 Закону № 1404, виконавець зобов`язаний прийняти його до примусового виконання.

Усталеним юридичним механізмом оскарження виконавчою напису є визнання його таким, що не підлягає виконанню. Однак боржники та їх представники, поряд з належним та ефективним способом захисту прав, застосовують і інші неналежні засоби захисту, як-то оскарження дій приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, чим відволікають приватного виконавця від його основних обов`язків.

Відповідач зауважила, що позивач одночасно подала два позови: до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області про визнання виконавчою напису таким, що не підлягає виконанню, та до Донецького окружного адміністративного суду про визнання протиправними і скасування постанов приватного виконавця.

При цьому позивач не навела нормативного обґрунтування обов`язків приватного виконавця перевіряти законність вчинення нотаріального напису, повноважень приватного нотаріуса, а також встановлювати фактичне місце проживання боржника.

Просила відмовити в позові.

Третя особа надала письмові пояснення, в яких заперечувала проти позовних вимог, вважаючи, що у спірних правовідносинах приватний виконавець Матвійчук Н.Є. діяла з дотриманням вимог законодавства.

Просила відмовити в позові.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 5 ст. 77 КАС якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних документів.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

З 31 липня 2010 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.

У зв`язку з тимчасовою окупацією її населеного пункту позивач була вимушена залишити місце свого постійного проживання, перемістилася на підконтрольну органам державної влади України територію і набула статус внутрішньої переміщеної особи, що підтверджено довідкою від 04 листопада 2014 року № 1411-618.

Фактичне місце проживання/перебування позивача після переміщення: АДРЕСА_3 .

З 02 лютого 2010 року після розірвання шлюбу ОСОБА_4 присвоєно прізвище « ОСОБА_5 », що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданим 02 лютого 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Старобешівського районного управління юстиції Донецької області.

Відповідач приватний виконавець Матвійчук Наталія Євгенівна провадить діяльність на підставі рішення про надання права на здійснення діяльності від 25 червня 2020 року; посвідчення № 0525, видане 01 липня 2020 року; відомості про приватного виконавця внесені до Єдиного реєстру приватних виконавців України 04 вересня 2020 року (https://erpv.minjust.gov.ua/#/search-private-performer).

На час виникнення спірних правовідносин виконавчим округом, на території якого здійснювала свою діяльність приватний виконавець ОСОБА_6 , була Донецька область; на час розгляду справи її виконавчим округом є Одеська область.

Третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (ідентифікаційний код 36799749) зареєстроване як юридична особа 19 листопада 2009 року, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, внесений відповідний запис.

Основним видом діяльності ТОВ «Вердикт Капітал» є код КВЕД 64.19 Інші види грошового посередництва.

На підставі матеріалів виконавчого провадження № 65329188, а також інформації про це виконавче провадження, наявної в Автоматизованій системі виконавчого провадження, суд встановив таке.

05 травня 2021 року до приватного виконавця Матвійчук Н.Є. надійшла заява ТОВ «Вердикт Капітал» від 19 квітня 2021 року № 13791527 про примусове виконання рішення.

На підставі ст. ст. 3, 4, 5, 19, 24, 28, 48, п. 1 ч. 1 ст. 26, ч. 2 ст. 68 Закону № 1404 стягувач просив відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. за № 2335 від 24 лютого 2021 року, про стягнення з боржника ОСОБА_4 , коштів у розмірі 186 226,24 грн.

Також стягувач просив накласти арешт на грошові кошти на банківських рахунках в межах суми заборгованості, у випадку встановлення доходу боржника звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Крім іншого, в заяві від 19 квітня 2021 року стягувач зазначив, що боржник зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Разом з заявою від 19 квітня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» надало:

- кредитний договір від 24 жовтня 2005 року № 9/2005-0464ФО, укладений між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (далі ВАТ «Кредитпромбанк») та ОСОБА_4 ;

- виписку з особового рахунку № НОМЕР_4 ОСОБА_4 , складену ТОВ «Вердикт Капітал», згідно з якою заборгованість ОСОБА_4 перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором від 24 жовтня 2005 року № 9/2005-0464ФО станом на 09 грудня 2020 року (включно) складає 185 226,24 грн, в тому числі сума кредиту 56 209,45 грн, проценти 129 016,79 грн, і ця заборгованість не погашена.

- оригінал виконавчого напису № 2335 від 24 лютого 2021 року;

Так, 24 лютого 2021 року приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. на підставі ст. ст. 87-91 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі Закон № 3425) та п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2335.

Нотаріус запропонував звернути стягнення на користь ТОВ «Вердикт Капітал» для погашення заборгованості, що виникла за кредитним договором № 9/2005-0464ФО від 24 жовтня 2005 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «Вердикт Капітал») та ОСОБА_4 .

Нотаріус вказав, що правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором є ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору № 949/К про відступлення права вимоги від 09 листопада 2018 року.

Строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 09 листопада 2018 року по 09 грудня 2020 року.

Сума заборгованості складає 185 226,24 грн, у тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 56 209,46 грн, прострочена заборгованість за відсотками і комісією 129 016,79.

За вчинення цього виконавчого напису нотаріус на підставі ст. 31 Закону № 3425 стягнути плату в розмірі 1 000,00 грн, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача.

Загальна сума, що підлягає стягненню 186 226,24 грн.

- платіжне доручення про сплату авансового внеску;

- довіреність представника стягувача.

05 травня 2021 року приватний виконавець Матвійчук Н.Є., керуючись ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону № 1404, винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 65329188.

П. 1 постанови передбачав відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 2335, виданого 24 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_2 , на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «Вердикт Капітал») та ОСОБА_2 ), у загальній сумі 186 226,24 грн.

П. 2 постанови на боржника покладений обов`язок подати декларації про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

П. 3 постанови стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 18 622,62 грн та мінімальні витрати виконавчого провадження у розмірі 300,00 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що сторонами виконавчого провадження № 65329188 були: боржник ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ; стягувач ТОВ «Вердикт Капітал».

Разом із супровідним листом від 05 травня 2021 року № 4942 на підставі ст. 28 Закону № 1404 постанова про відкриття виконавчого провадження надіслана на адресу стягувача та боржника ( АДРЕСА_4 ) до відома та для виконання.

05 травня 2021 року, керуючись ст. 42 Закону № 1404, п. 2 розділу VІ Інструкції № 512/5, приватний виконавець Матвійчук Н.Є. винесла постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

П. 1 постанови для боржника визначений розмір мінімальних витрат виконавчого провадження 300,00 грн, в тому числі плата за користування АСВП 69,00 грн; папір 12,50 грн (50 арк. х 0,25); копіювання, друк 22,50 грн (50 арк. х 0,45 грн); конверти 24,00 грн (8 шт х 3,00 грн); знаки поштової оплати 172,00 грн (8 шт х 21,50 грн).

Разом із супровідним листом від 05 травня 2021 року постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження надіслана на адресу стягувача і боржника.

05 травня 2021 року, керуючись ст. 3, ч. 3 ст. 40, ст. 45 Закону № 1404, приватний виконавець Матвійчук Н.Є. винесла постанову про стягнення з боржника основної винагороди, відповідно до якої стягненню з боржника ОСОБА_4 підлягала основна винагорода у сумі 18 622,62 грн.

Разом із супровідним листом від 05 травня 2021 року постанова про стягнення з боржника основної винагороди надіслана на адресу стягувача і боржника.

05 травня 2021 року, керуючись ст. 56 Закону № 1404, приватний виконавець Матвійчук Н.Є. винесла постанову про арешт коштів боржника.

Відповідно до п. 1 постанови арешт накладено на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_4 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 205 148,86.

Як свідчить супровідний лист від 05 травня 2021 року, керуючись ст. ст. 18, 48 Закону 3 1404, ст. ст. 59, 62 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки та банківську діяльність» (далі Закон № 2121), приватний виконавець Матвійчук Н.Є. направила для виконання постанову про арешт коштів боржника на адресу сторін виконавчого провадження та до АТ КБ «Приватбанк», АТ «Універсал Банк», АТ «ОКСІ Банк», АТ «ТАСкомбанк», ПАТ АКБ «Індустріалбанк», ПАТ «Банк Восток», АТ «Прокредит Банк».

На підставі ст. 18 Закону № 1404, ст. 62 Закону № 2121 приватний виконавець просила банківські установи надати їй інформацію про залишки коштів, про арешт коштів, про зупинення видаткових операцій на рахунках боржника ОСОБА_4

05 травня 2021 року з метою з`ясування майнового стану боржника приватний виконавець надіслала запити до відповідних державних органів.

У відповідь на запит приватного виконавця Державна фіскальна служба України повідомила, що ОСОБА_4 отримує дохід за ознакою «126» від податкового агента 21133352, а також дохід за ознакою «101» від податкового агента 26318484.

17 травня 2021 року, керуючись ст. 56 Закону № 1404, приватний виконавець Матвійчук Н.Є. винесла постанову про арешт коштів боржника.

Відповідно до п. 1 постанови арешт накладено на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_4 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 205 148,86.

Як свідчить супровідний лист від 17 травня 2021 року, керуючись ст. ст. 18, 48 Закону 3 1404, ст. ст. 59, 62 Закону № 2121, приватний виконавець направила для виконання постанову про арешт коштів боржника на адресу сторін виконавчого провадження та АТ «ПУМБ», АТ «Ощадбанк».

17 травня 2021 року, діючи на підставі п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404, приватний виконавець Матвійчук Н.Є. звернулася до Міністерства соціальної політики України з вимогою про надання інформації про перебування боржника ОСОБА_4 на обліку як внутрішньо переміщеної особи; відомостей про її зареєстроване та фактичне місце проживання; адресу, за якою з нею може здійснюватися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції, та контактний номер.

18 травня 2021 року, діючи на підставі п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404, приватний виконавець Матвійчук Н.Є. звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з вимогою про надання інформації щодо номерів рахунків та залишків коштів на рахунках боржника.

18 травня 2021 року, керуючись ст. ст. 68, 69, 70 Закону № 1404, приватний виконавець Матвійчук Н.Є. винесла постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

П. 1 постанови передбачав звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_4 , яка отримує дохід в КЗ ДКГР ММР «ЦБ закладів культури».

П. 2 постанови визначено, що відрахування має здійснюватися з доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача на рахунок приватного виконавця у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 205 148,86 грн.

П. 3 постанови на КЗ ДКГР ММР «ЦБ закладів культури» покладений обов`язок здійснювати відрахування із заробітної плати боржника і перераховувати кошти у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення.

П. 4 постанови на КЗ ДКГР ММР «ЦБ закладів культури» покладений обов`язок щокварталу надсилати звіт про здійснені відрахування та виплати.

П. 5 постанови попереджено відповідальну особу за утримання коштів з боржника про відповідальність за ненадання таких відомостей без поважних причин.

П. 6 постанови заборонено відповідальній особі за утримання коштів з боржника самостійно змінювати порядок стягнення сум боргу та розмір відрахування.

18 травня 2021 року приватний виконавець Матвійчук Н.Є., керуючись п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404, звернулася до КЗ ДКГР ММР «ЦБ закладів культури» з вимогою № 5465 про надання інформації про назву банківської установи, до якої останній здійснює перерахування заробітної плати ОСОБА_4 .

Разом із супровідним листом від 18 травня 2021 року № 5464 постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника надіслана на адресу стягувача і боржника та до КЗ ДКГР ММР «ЦБ закладів культури» до відома та для виконання.

КЗ ДКГР ММР «ЦБ закладів культури» отримав постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та вимогу виконавця 20 травня 2021 року, про що свідчить штамп реєстрації вхідної кореспонденції.

19 травня 2021 року приватний виконавець Матвійчук Н.Є., керуючись ст. ст. 56 Закону № 1404, винесла постанову про арешт майна боржника.

Згідно з п. 1 постанови накладений арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_4 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди виконавця, витрат виконавчого провадження 205 148,86 грн.

Разом із супровідним листом від 19 травня 2021 року постанова про арешт майна боржника надіслана на адресу стягувача і боржника.

03 червня 2021 року, діючи на підставі п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404, приватний виконавець Матвійчук Н.Є. звернулася до АТ «ПУМБ» з вимогою про надання інформації щодо номерів рахунків та залишків коштів на рахунках боржника.

31 травня 2021 року ОСОБА_7 звернулася до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., приватний виконавець Матвійчук Н.Є., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

11 червня 2021 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у справі № 263/7045/21 (провадження № 2/263/1943/2021) постановив ухвалу, якою відкрив провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_7 до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., приватний виконавець Матвійчук Н.Є., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі ЄДРСР) 97602387).

Цією ж ухвалою суд задовольнив заяву ОСОБА_7 про забезпечення позову та зупинив стягнення у виконавчому провадженні ВП № 65329188.

18 червня 2021 року у виконавчому провадженні № 65329188 приватний виконавець Матвійчук Н.Є. винесла постанову про зупинення вчинення виконавчих дій.

Постанова обґрунтована тим, що 18 червня 2021 року до приватного виконавця надійшла ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 червня 2021 року у справі № 263/7045/21, а тому керуючись п. 2 ч. 1 ст. 34, ст. 35 Закону № 1404 приватний виконавець зупинила виконання виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису № 2335, виданого 24 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., до розгляду питання по суті.

Разом із супровідним листом від 18 червня 2021 року № 6543 постанова про зупинення вчинення виконавчий дій надіслана на адресу сторін виконавчого провадження та Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області.

18 червня 2021 року до приватного виконавця Матвійчук Н.Є. надійшов адвокатський запит представника боржника від 26 травня 2021 року № 25/05-21 про надання постанови про відкриття виконавчого провадження № 65329188 та інформації про стан виконавчого провадження.

У відповідь на адвокатський запит разом з листом від 18 червня 2021 року № 6594 приватний виконавець надіслала на адресу представника боржника постанову про відкриття виконавчого провадження № 65329188 з ідентифікатором доступу до АСВП, в якій містяться всі матеріали виконавчого провадження.

Також приватний виконавець просила повідомити фактичне місце проживання ОСОБА_7 та вручити їй виклик виконавця від 18 червня 2021 року № 6533, яким боржника зобов`язано з`явитися 01 липня 2021 року.

Цей лист надісланий на адресу представника боржника 19 червня 2021 року, про що свідчить фіскальний чек.

05 жовтня 2021 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області ухвалив рішення у цивільній справі № 263/7045/21, яким позов задовольнив та визнав таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від № 2335, вчинений 24 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., щодо стягнення з ОСОБА_7 заборгованості за кредитним договором від 24 жовтня 2005 року № 9/2005-0464ФО на користь ТОВ «Вердикт Капітал» у розмірі 186 226,24 грн, а також плати за вчинення указаного виконавчого напису 1 000,00 грн.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 жовтня 2021 року набрало законної сили 04 листопада 2021 року (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 100157959).

Під час розгляду справи № 263/7045/21 Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області встановив такі обставини, що знайшли відображення в мотивувальній частині рішення від 05 жовтня 2021 року:

«[…]

Постановою від 18 травня 2021 року приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. у виконавчому провадженні № 65329188 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, на підставі виконавчого напису № 2335, виданого 24 лютого 2021 року про стягнення на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Дельтабанк» (правонаступник ТОВ «Вердикт Капітал») та ОСОБА_2 у загальній сумі 186226,24 грн.

10 липня 2008 року Старобешівським районним судом Донецької області ухвалено рішення, яким із ОСОБА_8 на користь ВАТ «Кредитпромбанк», в особі Донецької філії ВАТ «Кредитпромбанк» м. Донецьк стягнуто заборгованість у розмірі 60543,38 грн. за кредитним договором № 9/2005-0464ФО від 24 жовтня 2005 року, витрати на сплату судового збору у сумі 605,44 грн., витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ у сумі 30 грн. (справа № 2-61/08).

20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Кредитпромбанк», та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір відступлення права вимоги.

09 листопада 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір відступлення права вимоги, у тому числі за кредитним договором № 9/2005-0464ФО від 24 жовтня 2005 року.

30 серпня 2019 року ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області у виконавчому провадження змінено стягувача ВАТ «Кредитпромбанк» на правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал».

10 березня 2020 року Запорізьким апеляційним судом скасована ухвалу від 30 серпня 2019 року Токмацького районного суду Запорізької області про зміну стягувача.

03 липня 2020 року ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області у справі № 2-61/08 відмовлено у видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення, з тих підстав, що не здійснена зміна сторони виконавчого провадження.

Згідно з рішенням суду кредитором за кредитним договором № 9/2005-0464ФО від 24 жовтня 2005 року є ПАТ «Кредитпромбанк», в особі Донецької філії ВАТ «Кредитпромбанк» м. Донецьк, який ліквідовано.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України наказом Міністерства юстиції України від 14 квітня 2021 року № 1358/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05 квітня 2021 року № 2 на підставі підпункту 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про нотаріат», а саме: у зв`язку із неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства про вчинення нотаріальних дій, які встановленні рішеннями суддів, що завдало шкоди фізичним та юридичним особам, свідоцтво № 8832 на ім`я ОСОБА_3 анульовано.

На виконання ухвали суду відповідачем наданий кредитний договір № 9/2005-0464ФО від 24 жовтня 2005 року, станом на 23 жовтня 2010 року сума кредиту складає 95544 грн. за офіціальним курсом НБУ, терміном по 23 жовтня 2010 року, до такого доданий графік платежів. Також додана виписка з особового рахунку № НОМЕР_4 ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 09 грудня 2020 року включно складає 185226,24 грн.

24 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківської міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 2335, про стягнення із ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вердикт капітал», який є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору № 949/К про відступлення права вимоги від 09 листопада 2018 року заборгованості за кредитним договором № 9/2005-0464ФО від 24 жовтня 2005 року у розмірі 185226,24 грн. та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1000 грн.

[…]».

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 , Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області виходив з того, що:

«[…]

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем.

Зі змісту виконавчого напису, наданого позивачем, вбачається, що приватним нотаріусом Івано-Франківської міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 2335, про стягнення із ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вердикт капітал», який є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору № 949/К про відступлення права вимоги від 09 листопада 2018 року, заборгованості за кредитним договором № 9/2005-0464ФО.

[…]

Кредитний договір № 9/2005-0464ФО укладений 24 жовтня 2005 року із кінцевим строком повернення кредиту 23 жовтня 2010 рік, при цьому, 10 липня 2008 року судом ухвалено рішення у справі № 2-61/08, ухвалою апеляційного суду скасована ухвала про заміну стягувача, а у подальшому взагалі відмолено у видані дублікату виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу, що відповідачем не спростовано, лише у наданому відзиві зазначені посилання на норми законодавства, а виконавчий напис нотаріусом вчинено 24 лютого 2021 року, тобто з моменту виникнення права вимоги пройшло більше трьох років, що є порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

За таких обставин, необхідно дійти висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

[…]».

08 листопада 2021 року до приватного виконавця Матвійчук Н.Є. надійшло рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 жовтня 2021 року у справі № 263/7045/21 про визнання виконавчого напису № 2335 від 24 лютого 2021 року таким, що не підлягає виконанню, яке набрало законної сили.

У зв`язку з цим 08 листопада 2021 року у виконавчому провадженні № 65329188 приватний виконавець Матвійчук Н.Є. винесла постанову про знання арешту з коштів.

Керуючись ст. ст. 40, 59 Закону № 1404 приватний виконавець постановила зняти арешт з усіх рахунків, що належать боржнику ОСОБА_4 .

Разом із супровідним листом від 08 листопада 2021 року № 12367 постанова про зняття арешту з коштів надіслана на адресу стягувача та боржника, АТ «ПУМБ».

Того ж дня приватний виконавець Матвійчук Н.Є. звернулася до КЗ ДКГР ММР «ЦБ закладів культури» з вимогою про залишення без виконання постанови від 18 травня 2021 року про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_4

19 листопада 2021 року засобами поштового зв`язку ця вимога надіслана до КЗ ДКРГ ММР «ЦБ закладів культури», що підтверджено фіскальним чеком.

Крім того, 08 листопада 2021 року приватний виконавець Матвійчук Н.Є. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження № 65329188.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону № 1404 приватний виконавець постановила закінчити виконавче провадження № 65329188, припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

Разом із супровідним листом від 08 листопада 2021 року № 12368 постанова про закінчення виконавчого провадження надіслана на адресу стягувача та боржника, АТ КБ «Приватбанк», приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В.

09 листопада 2021 року до приватного виконавця Матвійчук Н.Є. надійшла заява божника про закінчення виконавчого провадження № 65329188 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404 у зв`язку з визнанням виконавчого напису № 2335 від 24 лютого 2021 року таким, що не підлягає виконанню.

Листом від 09 листопада 2021 року № 12373 виконавець повідомила боржника про те, що постановою від 08 листопада 2021 року виконавче провадження № 65329188 було закінчено, а відповідна постанова надіслана на адресу боржника.

Також суд встановив, що 21 квітня 2020 року Токмацький районний суд Запорізької області у справі № 2-61/08 (провадження № 6/328/67/20) постановив ухвалу, якою відмовив у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвала Токмацького районного суду Запорізької області від 21 квітня 2020 року набрала законної сили 21 квітня 2020 року (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 88848430).

Під час розгляду заяви ТОВ «Вердикт Капітал» Токмацький районний суд Запорізької області встановив такі фактичні обставини, що знайшли відображення в мотивувальній частині ухвали від 21 квітня 2020 року:

«[…]

Судом встановлено, що 10.07.2008 Старобешівським районним судом Донецької області ухвалене рішення у справі № 2-61/08 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» в особі Донбаської філії Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» м. Донецьк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» в особі Донбаської філії Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» м. Донецьк заборгованості за кредитним договором у розмірі 60543,38 копійок, судовий збір у сумі 605,44 гривень та витрати на ІТЗ розгляду справи у розмірі 30 гривень, а всього 61178,82 гривень. Рішення набрало законної сили 01.12.2008. Виконавчий лист виданий 11.12.2008.

20.05.2013 між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги. Відповідно до п.2.1 Договору ПАТ «Кредитпромбанк» відступив шляхом продажу ПАТ «Дельта Банк» належні йому права вимоги, у тому числі і за кредитними договорами. Згідно з п.2.3 Договору право вимоги переходить до ПАТ «Дельта Банк» з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі прав вимоги. Витягу з вказаного Акту не надано.

19.11.2018 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений Договір купівлі-продажу майнових прав №949/К. Відповідно до п.1.1 Договору ПАТ «Дельта Банк» передає у власність ТОВ «Вердикт Капітал», у тому числі, вимоги до боржників, які виникли за укладеними договорами, наведених у Додатках №1, 2 до цього Договору.

Згідно з Додатком №1 до Договору №949/К до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором №9/2005-0464ФО від 24.10.2005 боржником за яким є ОСОБА_2 .

[…]

Судом встановлено, що сторонами виконавчого провадження з виконання виконавчого листа у справі № 2-61/08, виданого Старобешівським районним судом Донецької області 11.12.2008, мають бути ВАТ «Кредитпромбанк» в особі Донбаської філії ВАТ «Кредитпромбанк» м. Донецьк та ОСОБА_2 , що підтверджується виконавчим листом.

Таким чином, відповідно до ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» , ч. ч. 1, 5 ст. 442 ЦПК України саме вищевказані особи можуть бути замінені у виконавчому провадженні.

Доказів того, що у виконавчому провадженні вже відбулась заміна стягувача ВАТ «Кредитпромбанк» в особі Донбаської філії ВАТ «Кредитпромбанк» м. Донецьк на його правонаступника ПАТ «Дельта Банк» суду не надано.

[…]

Враховуючи те, що ПАТ «Дельта Банк», яке заявник просить замінити на ТОВ «Вердикт Капітал», не є стягувачем у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа у справі № 2-61/08, виданого Старобешівським районним судом Донецької області 11.12.2008, і копію якого додано до заяви, у задоволенні заяви необхідно відмовити.

[…]».

03 липня 2020 року Токмацький районний суд Запорізької області у справі № 2-61/08 (провадження № 6/328/1/20) постановив ухвалу, якою залишив без задоволення заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про видачу дубліката виконавчого листа № 2-61/08 та поновленні строку для пред`явлення його до примусового виконання.

Ухвала Токмацького районного суду Запорізької області від 03 липня 2020 року набрала законної сили 27 липня 2020 року (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 90179590).

Під час розгляду заяви ТОВ «Вердикт Капітал» Токмацький районний суд Запорізької області встановив такі фактичні обставини, що знайшли відображення в мотивувальній частині ухвали від 03 липня 2020 року:

«[…]

10.07.2008 Старобешівським районним судом Донецької області ухвалене рішення у справі № 2-61/08 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» в особі Донбаської філії Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» м. Донецьк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» в особі Донбаської філії Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» м. Донецьк заборгованості за кредитним договором у розмірі 60543,38 грн., судовий збір у сумі 605,44 гривень та витрати на ІТЗ розгляду справи у розмірі 30 гривень, а всього 61178,82 гривень. Рішення набрало законної сили 01.12.2008.

Виконавчий лист № 2-61/08 виданий 11.12.2008.

08.01.2013 Постановою заступника начальника відділу Старобешівського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Балабановим В.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-61/08, виданого 11.12.2008 Старобешівським районним судом Донецької області, за яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» боргу у сумі 61178,82 гривень. Сторонами виконавчого провадження з виконання виконавчого листа у справі № 2-61/08, є ВАТ «Кредитпромбанк» (стягувач) та ОСОБА_8 (боржник).

Ухвалою Старобешівського районного суду Донецької області № 245/117/13-ц від 04.12.2013, замінено сторону виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-61/08, виданого Старобешівським районним судом Донецької області на підставі рішення Старобешівського районного суду Донецької області від 10.07.2008, за яким з ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за кредитним договором № 9/2005-0464ФО від 24.10.2005, стягувача ПАТ «Кредитпромбанк» на його правонаступника ПАТ «Дельта Банк».

Як слідує з Інформації про виконавче провадження, 19.12.2013 старшим державним виконавцем Старобешівського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Балабановим В.В. на підставі ухвали Старобешівського районного суду Донецької області № 245/117/13-ц від 04.12.2013, замінено сторону виконавчого провадження стягувача ПАТ «Кредитпромбанк» на його правонаступника ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до інформації про виконавче провадження, виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-61/08 завершено, 10.11.2014 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою від 21.04.2020 по справі 2-61/08 (6/238/67/20), яка в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили, встановлено наступне.

20.05.2013 між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги. Відповідно до п.2.1 Договору ПАТ «Кредитпромбанк» відступив шляхом продажу ПАТ «Дельта Банк» належні йому права вимоги, у тому числі і за кредитними договорами. Згідно з п.2.3 Договору право вимоги переходить до ПАТ «Дельта Банк» з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі прав вимоги. Витягу з вказаного Акту не надано.

19.11.2018 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений Договір купівлі-продажу майнових прав №949/К. Відповідно до п.1.1 Договору ПАТ «Дельта Банк» передає у власність ТОВ «Вердикт Капітал», у тому числі, вимоги до боржників, які виникли за укладеними договорами, наведеними у Додатках №1, 2 до цього Договору.

Згідно з Додатком №1 до Договору №949/К до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором №9/2005-0464ФО від 24.10.2005 боржником за яким є ОСОБА_2 .

Ухвалою від 21.04.2020 по справі 2-61/08 (6/238/67/20) у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження, а саме заміну вибулого стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у справі №2-61/08 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №9/2005-0464ФО відмовлено.

[…]

Враховуючи те, що на час розгляду даної справи ТОВ «Вердикт Капітал» не є стягувачем у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа у справі № 2-61/08, виданого Старобешівським районним судом Донецької області 11.12.2008, у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа № 2-61/08 та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання необхідно відмовити.

[…]».

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Висновки суду по суті позовних вимог.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404).

На час виникнення спірних правовідносин Закон № 1404 діяв в редакції від 23 квітня 2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців, що передбачено ч. 1 ст. 2 Закону № 1404.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404 примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів як виконавчі написи нотаріусів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі Закон № 1403) примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках на приватних виконавців.

Ч. 1 ст. 16 Закону № 1403 установлено, що приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом. Приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності, що визначено ч. 2 ст. 16 Закону № 1403.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 5 Закону № 1404 приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених ст. 3 цього Закону, крім: 1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною; 2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету; 3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону; 4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи; 5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини; 6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності; 7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб; 8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена; 9) рішень про конфіскацію майна; 10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання; 11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Протягом першого року зайняття діяльністю приватного виконавця, приватний виконавець не може здійснювати примусове виконання рішень за якими сума стягнення становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Строк зайняття діяльністю приватного виконавця обчислюється з дня внесення інформації про приватного виконавця до Єдиного реєстру приватних виконавців України.

До строку зайняття діяльністю приватного виконавця не зараховується строк зупинення діяльності приватного виконавця.

Таким чином, виконавче провадження здійснюють органи державної виконавчої служби (державні виконавці) та у передбачених законом випадках приватні виконавці.

Приватні виконавці здійснюють примусове виконання рішень, в тому числі виконавчих написів нотаріусів.

Ч. 2 ст. 5 Закону № 1403 встановлені обставини, наявність яких унеможливлює здійснення приватним виконавцем виконання того чи іншого виконавчого документа.

Разом з цим, докази наявності обставин, що унеможливлювали виконання приватним виконавцем Матвійчук Н.Є. виконавчого напису № 2335 від 24 лютого 2021 року, передбачені ч. 2 ст. 5 Закону № 1403, суду не надані.

Ст. 24 Закону № 1403 визначає виконавчі округи та територіальні межі діяльності приватного виконавця.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1403 виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 24 Закону № 1403 приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Ч. 4 ст. 24 Закону № 1403 установлено, що відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність, містяться в Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Місце виконання рішення визначає ст. 24 Закону № 1404.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1404 приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцезнаходженням боржника юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Аналіз наведених вище положень Законів № 1404 і № 1403 зумовлює висновок, що право приватного виконання на прийняття виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює свою діяльність і відомості про який містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Приватний виконавець повноважний прийняти до виконання виконавчий документ та відкрити виконавче провадження лише в тому разі, коли виконавчий документ пред`явлено до виконання: 1) за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи (за місцезнаходженням боржника юридичної особи); або 2) за місцезнаходженням майна боржника.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (ч. 3 ст. 26 Закону № 1404).

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону № 1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Перелік підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання установлений ч. 4 ст. 4 Закону № 1404.

Так, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до ст. 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

Інших підстав для повернення виконавчого документа без прийняття його до виконання Закон № 1404 не передбачає.

Згідно з ч. 3 ст. 5 Закону № 1404 приватний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання: 1) якщо на момент подачі стягувачем заяви про примусове виконання рішення кількість виконавчих документів за рішеннями про стягнення періодичних платежів, заробітної плати, заборгованості фізичних осіб з оплати житлово-комунальних послуг, поновлення на роботі перевищує 20 відсотків загальної кількості виконавчих документів, що перебувають на виконанні у приватного виконавця; 2) в інших випадках, передбачених законом.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі Інструкція № 512/5).

На час звернення стягувача до відповідача з заявою про примусове виконання рішення та винесення відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження Інструкція № 512/5 діяла у редакції від 20 квітня 2021 року.

Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження визначає розділ ІІІ Інструкції № 512/5.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у ст. 4 Закону № 1404.

Згідно з п. 3 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.

У заяві про примусове виконання рішення зазначаються такі відомості: назва і дата видачі виконавчого документа; прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові стягувача; дата народження та адреса місця проживання чи перебування стягувача; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) стягувача; номер телефону стягувача; спосіб перерахування стягнутих з боржника грошових сум (у разі виконання рішення про стягнення коштів); реквізити рахунку, відкритого у банку або в іншій фінансовій установі, для отримання стягнутих з боржника грошових сум (за наявності).

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо).

У разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документальне підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.

До заяви про примусове виконання рішення, яку подає представник стягувача, додається документ, що підтверджує його повноваження.

На кожен поданий на примусове виконання виконавчий документ стягувач подає окрему заяву про примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених ч. 4 ст. 4 Закону № 1404, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

У разі наявності підстав, передбачених ч. 3 ст. 5 Закону № 1404, приватний виконавець має право повернути виконавчий документ без прийняття до виконання, про що зобов`язаний письмово повідомити стягувача із зазначенням підстави повернення та роз`яснити йому право оскаржити рішення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, а також право стягувача подати виконавчий документ на виконання іншого приватного виконавця або до органу державної виконавчої служби.

Згідно з абз. 1 п. 5 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Отже, у разі якщо місце проживання чи перебування боржника фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи) або місцезнаходження його майна знаходиться у виконавчому окрузі, в якому приватний виконавець здійснює свою діяльність, та за відсутності визначених Законом № 1404 підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, приватний виконавець зобов`язаний винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

При цьому Закон № 1404 не передбачає можливості проведення виконавчих дій, спрямованих на перевірку будь-якої інформації про боржника, до відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що у виконавчому документі виконавчому написі нотаріуса та у заяві про примусове виконання рішення містяться відомості про зареєстроване місце проживання боржника « АДРЕСА_1 ».

На час виникнення спірних правовідносин відповідач здійснювала свою діяльність у межах виконавчого округу, який розташовано в Донецькій області.

Отже, в даному випадку виконавчий документ був поданий за місцем проживання боржника фізичної особи, що зазначено у виконавчому документі та заяві про примусове виконання рішення.

При цьому це місце проживання знаходиться у виконавчому окрузі, в межах якого відповідач здійснює свою діяльність.

Належні та допустимі докази наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання суду не надані.

Наведене зумовлює висновок, що при прийнятті виконавчого документа до виконання та винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження відповідач діяла в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені Законами № 1404, № 1403 та Інструкцією № 512/5.

Як наслідок, позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Матвійчук Н.Є. від 05 травня 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 65329188 задоволенню не підлягають.

Доводи позивача про те, що вона не проживала та не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а також про те, що ця адреса знаходиться на тимчасово окупованій території України і туди не здійснюється доставка поштової кореспонденції, суд відхиляє на тій підставі, що саме ця адреса місця проживання боржника зазначена у виконавчому документі.

Закон № 1404 покладає на виконавця обов`язок перевірити виконавчий документ на відповідність вимогам ч. 1 ст. 4 цього Закону. Однак виконавець не наділений повноваженнями перевіряти достовірність інформації, яка зазначена у виконавчому документів, зокрема щодо місця проживання боржника.

Більш того аналіз положень Інструкції № 512/5 дозволяє дійти висновку, що у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання за адресою проживання чи перебування боржника фізичної особи, яка зазначена у виконавчому документі, стягувач не зобов`язаний додавати до заяви про примусове виконання документ, який підтверджує, що адресою проживання чи перебування боржника фізичної особи є територія виконавчого округу приватного виконавця.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що відповідач не здійснив перевірку інформації про місце проживання боржника, з огляду на таке.

Згідно з абз. 3 ч. 5 ст. 24 Закону № 1404 для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Відповідно до п. 13 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 приватний виконавець самостійно проводить перевірку інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи в іншому виконавчому окрузі або залучає для перевірки цієї інформації іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій за встановленою типовою формою.

Як було вказано вище, Закон № 1404 не передбачає можливості проведення виконавчих дій до відкриття виконавчого провадження. Права приватного виконавця, визначені ч. 5 ст. 24 Закону № 1404, п. 13 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, можуть бути реалізовані після відкриття виконавчого провадження.

До того ж матеріали виконавчого провадження свідчать про те, що приватний виконавець Матвійчук Н.Є. вживала заходів для з`ясування фактичного місця проживання позивача як боржника у виконавчому провадженні та засобів зв`язку з нею.

Зокрема, 17 травня 2021 року, діючи на підставі п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404, виконавець Матвійчук Н.Є. звернулася до Міністерства соціальної політики України з вимогою про надання інформації про перебування боржника ОСОБА_4 на обліку як внутрішньо переміщеної особи; відомостей про її зареєстроване та фактичне місце проживання; адресу, за якою з нею може здійснюватися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції, та контактний номер.

Крім того, у відповідь на адвокатський запит представника позивача разом з листом від 18 червня 2021 року № 6594 приватний виконавець Матвійчук Н.Є. надіслала постанову про відкриття виконавчого провадження № 65329188 з ідентифікатором доступу до АСВП, в якій містяться всі матеріали виконавчого провадження, а також просила повідомити фактичне місце проживання ОСОБА_7 та вручити їй виклик від 18 червня 2021 року № 6533, яким боржника зобов`язано з`явитися до виконавця 01 липня 2021 року.

Доводи позивача, що стосуються відсутності правових підстав для стягнення з неї заборгованості на користь ТОВ «Вердикт Капітал»; щодо відсутності у ОСОБА_3 повноважень на вчинення нотаріальних дій, а також незаконності вчиненого ним виконавчого напису № 2335, суд відхиляє, оскільки ці обставини є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Однак, з огляду на те, що на момент прийняття приватним виконавцем Матвійчук Н.Є. до виконання виконавчого напису № 2335 і відкриття виконавчого провадження № 65329188, а також винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, інші доходи боржника (05 травня 2021 року та 18 травня 2021 року відповідно), виконавчий напис № 2335 не був визнаний таким, що не підлягає виконанню, ці аргументи не можуть випливати на оцінку правомірності рішень та дій виконавця.

До того ж 18 червня 2021 року у виконавчому провадженні № 65329188 приватний виконавець Матвійчук Н.Є. винесла постанову про зупинення вчинення виконавчих дій.

В той день до виконавця надійшла ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 червня 2021 року у справі № 263/7045/21, а тому керуючись п. 2 ч. 1 ст. 34, ст. 35 Закону № 1404 відповідач зупинила виконання виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису № 2335, виданого 24 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., до розгляду питання по суті.

08 листопада 2021 року до відповідача надійшло рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 жовтня 2021 року у справі № 263/7045/21 про визнання виконавчого напису № 2335 від 24 лютого 2021 року таким, що не підлягає виконанню, яке набрало законної сили.

У зв`язку з цим того ж дня у виконавчому провадженні № 65329188 приватний виконавець Матвійчук Н.Є. винесла постанову про знання арешту з коштів, якою зняла арешт з усіх рахунків, що належать боржнику ОСОБА_4 ; звернулася до КЗ ДКГР ММР «ЦБ закладів культури» з вимогою про залишення без виконання постанови від 18 травня 2021 року про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_4 та винесла постанову про закінчення виконавчого провадження № 65329188 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону № 1404, припинивши чинність арешту майна боржника та скасувавши інші заходи примусового виконання рішення.

З наведених вище міркувань суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю, оскільки у спірних правовідносин відповідач діяла в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законом.

Суд надав оцінку основним доводам і запереченням сторін.

Решта доводів і заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Щодо строку звернення до суду.

В межах спірних правовідносин строк звернення до суду визначений п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України і становить десять днів з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Предметом спору у справі є постанови приватного виконавця, винесені 05 травня 2021 року і 18 травня 2021 року.

При цьому позивач зазначає, що про порушення своїх прав дізналася 20 травня 2021 року, коли постанова від 18 травня 2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесена у виконавчому провадженні № 65329188, божником у якому є позивач, надійшла до КЗ ДКГР ММР «ЦБ закладів культури».

Належні та допустимі докази, які б свідчили, що позивач була обізнана про існування виконавчого провадження № 65329188 та винесені у ньому постанови, до 20 травня 2021 року, суду не надані.

Таким чином, відповідно до ст. 120 КАС перебіг строку звернення позивача до суду з цим позовом розпочався 21 травня 2021 року і сплинув 31 травня 2021 року (останній день строку 30 травня 2021 року припадав на неділю, неробочий день).

До суду з цим позовом ОСОБА_1 звернулася 31 травня 2021 року.

Отже, позивач реалізувала своє право на звернення до суду з цим позовом в межах строку, визначеного п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають присудженню на її користь.

Відповідач звернулася до суду з заявою про стягнення з позивача на її користь витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі витрати на правову допомогу в розмірі 2 500,00 гри та витрати на придбання паперу, конвертів, знаків поштової оплати, копіювання та друк документів в розмірі 116,65 грн.

При вирішенні питання щодо відшкодування витрат відповідача застосуванню підлягає норма ч. 2 ст. 139 КАС, оскільки у спірних правовідносинах відповідач виступає в якості суб`єкта владних повноважень.

Згідно з цією нормою відшкодуванню відповідачу суб`єкту владних повноважень підлягають лише документально підтверджені витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Водночас ні ч. 2 ст. 139 КАС, ні інші норми процесуального законодавства, не передбачають відшкодування відповідачу суб`єкту владних повноважень інших судових витрат, в тому числі витрат на правову допомогу, а також витрат придбання паперу, конвертів, знаків поштової оплати, копіювання та друк документів тощо.

Як наслідок, заява відповідача по відшкодування судових витрат не підлягає задоволенню.

Таке правозастосування відповідає висновками Верховного Суду, викладеним в постанові від 20 жовтня 2022 року у справі № 620/7037/21.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання/перебування як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_5 ) до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгенівни (місцезнаходження на час розгляду справи: 65058, Одеська обл., м. Одеса, вул. Говорова Маршала, буд. 7, приміщення/офіс 6-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (ідентифікаційний код: 36799749, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5б) про визнання протиправними та скасування постанов відмовити повністю.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

4. Повне судове рішення складено 20 листопада 2023 року.

Суддя Т.О. Кравченко