Справа № 120/2770/23
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2770/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Томчук А.В.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

27 листопада 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ начальника Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 15.02.2023 № 37 в частині застосування до заступника начальника відділення поліції № 1 Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області - начальника слідчого відділення капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідач - ГУ НП у Вінницькій області, скористався правом подання письмових заперечень, яких заперечив проти доводів апелянта та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Жмеринський районний відділ поліції ГУ НП у Вінницькій області правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, враховуючи приписи ст. 308 КАС України, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач з 06.11.2015 проходить службу в органах Національної поліції України, а з 14.10.2022 призначений на посаду заступника начальника відділення поліції №1 Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області - начальника слідчого відділення.

Наказом начальника Жмеринського районного відділу поліції ГУ Нацполіції у Вінницькій області від 03.02.2023 № 30 призначено службове розслідування з метою з`ясування причин можливих порушень службової дисципліни працівниками поліції відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП. Підставою для призначення такого розслідування визначено скаргу гр. ОСОБА_2 від 02.02.2023 з приводу неотримання ним відповіді на запит на інформацію від 18.01.2023, який був направлений на електронну адресу Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

15.02.2023 дисциплінарною комісією було складено висновок за результатами проведеного службового розслідування, у якому, зокрема, вказано, що 02.02.2023 на E-mail Жмеринського РВП на ім`я начальника Жмеринського РВП ГУПН у Вінницькій області полковника поліції А. Присяжнюка надійшла скарга від громадянина ОСОБА_3 , датована 02.02.2023, з приводу ненадання відповіді та інформації на його попередній запит на інформацію від 18.01.2023. Така скарга роздрукована та зареєстрована в канцелярії підрозділу за вх. № О-1/213-23 від 02.02.2023.

У висновку, зазначено, що 18.01.2023 на електронну пошту відділення поліції №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшов запит на інформацію від гр. ОСОБА_3 щодо отримання повних та достовірних копій всіх витягів з ЄРДР по кримінальним проводженням, які є підставою для обмеження доступу до інформації запит ОСОБА_3 від 12.01.2023.

Вказаний запит від 18.01.2023 був зареєстрований в журналі реєстрації звернень громадян згідно Закону України «Про доступ до публічної інформації» за вхідним № 2 п/і від 18.01.2023.

Резолюцією начальника відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції О. Клименка запит було передано до виконання заступнику начальника відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області - начальнику слідчого відділення капітану поліції С. Пелиху, який цього ж дня, отримав такий під особистий підпис.

Згідно з поясненнями позивача за результатами розгляду запиту від 18.01.2023, вже 23.01.2023 ним було підготовлено відповідь гр. ОСОБА_3 , яку зареєстровано в журналі обліку вихідних та внутрішніх документів від 23.01.2023 за № 490/052-214-2023.

Крім того, як пояснив ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що у нього відсутні технічні можливості для сканування відповіді ОСОБА_3 , тому 23.01.2023 дану відповідь усною вказівкою було передано інспектору сектору моніторингу Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області старшому лейтенанту поліції О. Чистяковій для подальшого сканування та направлення її на електронну пошту заявника. 23.01.2023 остання повідомила ОСОБА_4 про направлення відповіді на електронну адресу О. Огородніка. о 15 год. 31 хв. цього ж дня.

02.02.2023 на електронну адресу Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшла скарга гр. ОСОБА_3 з приводу ненадання відповіді на його запит від 18.01.2023.

Згідно з матеріалами службового розслідування та обставинами, викладеними у висновку від 15.02.2023, після надходження скарги від 02.02.2023 по даному факту було здійснено перевірку наявної інформації у електронній скриньці відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області у відправлених повідомленнях та встановлено факт того, що ОСОБА_5 помилково направила відповідь на запит гр. ОСОБА_3 за його попереднім зверненням від 12.01.2023, а не за запитом на інформацію від 18.01.2023, оскільки на електронному носії, з якого було завантажено файл, знаходилося декілька сканованих документів, а саме відповідей на запити ОСОБА_3 , з однаковими назвами.

Як вказано у висновку від 15.02.2023 дисциплінарною комісією при дослідженні усіх обставин справи не встановлено існування наказу у відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, яким би було закріплено відповідальних осіб за здійснення сканування та направлення матеріалів на електронні адреси громадян, які звертаються з відповідними запитами. Також у посадовій інструкції опитаної ОСОБА_6 - інспектора сектору моніторингу Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області - не зазначено, що вона є відповідальною особою за направлення матеріалів на електронну пошту.

За висновками службового розслідування вирішено застосувати до заступника начальника відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області начальника слідчого відділення капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді догани за порушення службової дисципліни (яке виразилось у несвоєчасному та неналежному виконанні контрольного документа, як головним його виконавцем), вимог частини 1, пунктів 1, 2, 4 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про національну поліцію", вимог статті 4 розділу ІІІ наказу МВС України № 503 від 13.06.2016 "Про затвердження інструкції з організації контролю за виконанням документів у Національній поліції України" та Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Наказом начальника Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 15.02.2023 № 37 за порушення службової дисципліни, вимог частини 1, пунктів 1, 2, 4 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про національну поліцію", вимог статті 4 розділу ІІІ наказу МВС України № 503 від 13.06.2016 "Про затвердження інструкції з організації контролю за виконанням документів у Національній поліції України" та Закону України "Про доступ до публічної інформації" до заступника начальника відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області - начальника слідчого відділення капітана ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани, з яким останній ознайомився 20.02.2023 про свідчить його особистий підпис (том 1 а.с.17).

Позивач, не погоджуючись з спірним наказом та вважаючи, що у його діях фактично відсутній склад дисциплінарного проступку, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що саме позивач, як головний виконавець, був відповідальним, зокрема, за своєчасне та якісне виконання в повному обсязі контрольного документа та надання відповіді на запит. При цьому, суд першої інстанції відзначив, що виконання у повному обсязі контрольного документа передбачає власне як надання запитуваної інформації так і направлення такої у спосіб обраний заявником та/або власне контроль за направленням такого документа.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, судова клегія виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону № 580-VIII, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут НП України).

Частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту НП України визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з частиною другою статті 1 вказаного Статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ч.ч. 1, 2 статті 11 Дисциплінарного статуту НП України).

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (частина 1 статті 12 Дисциплінарного статуту НП України).

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Відтак, для застосування до поліцейського будь якого виду дисциплінарного стягнення необхідно встановити факт вчинення ним дисциплінарного проступку, що призвело до порушення ним службової дисципліни.

При цьому, такий дисциплінарний проступок полягає у конкретних діях чи бездіяльності, які вчинені поліцейським протиправно та умисно, або у разі невиконання поліцейським конкретних службових обов`язків.

Водночас, для застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, факт вчинення ним дисциплінарного проступку повинен бути встановлений у передбаченому законодавством порядку.

Відповідно до ч.ч. 1-4 статті 14 Дисциплінарного статуту НП України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно з ч. 1, 2, 7 статті 15 Дисциплінарного статуту НП України, проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування. Порядок утворення дисциплінарних комісій та їх повноваження визначаються Міністерством внутрішніх справ України.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно з частиною 1-2 статті 18 Дисциплінарного статуту НП України, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; користуватися правничою допомогою.

В силу частини 3 статті 19 Дисциплінарного статуту НП України під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно з частиною 1 статті 24 Дисциплінарного статуту НП України, поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення протягом місяця з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку.

Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану визначено розділом V Дисциплінарного статуту НП України.

Так, статті 26 Дисциплінарного статуту НП України визначає, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Зокрема, згідно з ч. 1, 2 статті 29 Дисциплінарного статуту НП України, у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07.11.2018 затверджено Порядок проведення службових розслідувань в Національній поліції України (далі - Порядок № 893).

Відповідно до розділу 5 Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Пункт 4 розділу 5 Порядку № 893 встановлює, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Отже, мета службового розслідування полягає в тому, щоб повно, об`єктивно та всебічно встановити: обставини (час, місце) і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявність причинного зв`язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов`язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки працівника НП і його ставлення до вчиненого.

В межах спірних правовідносин, підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у виді догани, за висновками службового розслідування від 15.02.2023, стало порушення останнім службової дисципліни, що виявилось у несвоєчасному направленні відповіді на запит гр. ОСОБА_7 від 18.01.2023.

Як встановлено судом першої інстанції, 18.01.2023 на електронну пошту відділення поліції №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшов запит на інформацію від гр. ОСОБА_3 щодо отримання повних та достовірних копій всіх витягів з ЄРДР по кримінальним проводженням, які є підставою для обмеження доступу до інформації запит ОСОБА_3 від 12.01.2023.

Відповідь на такий запит була надана позивачем 23.01.2023, проте через технічні причини за усною вказівкою позивача передана для сканування та відправлення на електронну адресу заявника інспектору сектора моніторингу Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Чистяковій О.М.

Судом першої інстанції відзначено, що сторони не заперечують той факт, що направлення відповіді на звернення О. Огородніка мало місце поза межами 5-денного строку визначеного ЗУ "Про доступ до публічної інформації".

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року № 2939-VI, відповідно до статті 2 якого метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

За змістом статті 5 зазначеного Закону доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Суд першої інстанції обгрунтовано звернув увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду висловлену у постанові від 13.02.2022 по справі № 9901/390/21, згідно з якою ВС вказав, що Закон № 393/96-ВР передбачає, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

У постанові від 13.02.2022 по справі № 9901/390/21 ВС підкреслив, що право на звернення та право на доступ до публічної інформації тісно пов`язані між собою. Право на звернення - це викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (стаття 3 Закону № 393/96-ВР) до суб`єктів владних повноважень, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації.

В даному випадку, запит на отримання певної інформації є фактично проханням заявника до розпорядника інформації стосовно надання публічної інформації, що знаходиться у його володінні (стаття 19 Закону № 2939-VI ).

Суд першої інстанції вірно зауважив, що наразі мова йде про раніше створену інформацію, якою володіє розпорядник і для відповіді на інформаційний запит розпорядник інформації не повинен створювати нову інформацію, готувати аналітику, надавати роз`яснення тощо.

Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти (пункт 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI).

Особливістю цього Закону є те, що він не поширюється на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

До того ж Закон № 2939-VI не поширюється на відносини у сфері звернень громадян щодо надання юридичної консультації, проведення аналізу правових норм стосовно конкретних обставин, повідомлених запитувачем інформації, тощо, оскільки такі відносини регулюються спеціальним законом - Законом України «Про безоплатну правову допомогу».

Визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях (тобто відповідала критеріям «відображеності та задокументованості») і знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

В свою чергу частина перша статті 20 ЗУ "Про доступ до публічної інформації" визначає, обов`язок розпорядника інформації надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Разом з тим за нормами статті 20 ЗУ "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Відтак, в розрізі спірної ситуації та наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності розгляду та надання запитуваної інформації на запит ОСОБА_3 саме у строки визначені частиною першою статті 20 ЗУ "Про доступ до публічної інформації", а не протягом строку встановленого статтею 20 ЗУ "Про звернення громадян".

Стосовно наявності у позивача технічних перепон для самостійного та вчасного надіслання відповіді на запит, суд апеляційної інстанції відзначає наступне.

Як вбачається з пояснень позивача, що були ним надані в рамках службового розслідування, запитувана ОСОБА_7 інформація була направлена на його електронну адресу лише після надходження скарги від 02.02.2023, оскільки первинна відповідь у зв`язку з технічною помилкою інспектора сектору моніторингу ОСОБА_8 була направлена на невірну електронну адресу.

Порядок здійснення у Національній поліції України організації контролю за виконанням на належному рівні документів, визначається Інструкцією з організації контролю за виконанням документів у Національній поліції України, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 13.06.2016 № 503 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 липня 2016 р. за № 944/29074 (далі - Інструкція).

Так, за визначеннями наведеними у частині 2 Інструкції виконавська дисципліна - неухильне додержання належного, своєчасного та якісного виконання посадовими особами органів та підрозділів поліції функціональних обов`язків (посадових інструкцій), наказів, доручень, рішень, нормативно-правових актів, планів, програм тощо.

В свою чергу, відповідальний за здійснення контролю - підрозділ або особа, на який (яку) в обов`язковому порядку наказом, положенням, дорученням або резолюцією керівництва органу чи підрозділу поліції покладено здійснення контролю за виконанням документів.

Головний виконавець - особа, зазначена в резолюції першою, якщо інше не обумовлено.

Судова колегія зауважує, що виконавцем запиту від 18.01.2023 резолюцією начальника відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області О. Клименка визначено саме позивача.

Відповідно до частини 4 розділу ІІІ Інструкції саме головний виконавець організовує та безпосередньо відповідає за своєчасне та якісне виконання в повному обсязі контрольного документа. У разі розбіжностей позицій співвиконавців щодо вирішуваного питання головний виконавець завчасно узгоджує їх, а в разі непогодження - доповідає керівництву органу чи підрозділу поліції.

Таким чином, суд першої інстанції вірно резюмував, що саме позивач, як головний виконавець, був відповідальним за своєчасне та якісне виконання в повному обсязі контрольного документа (запиту від 18.01.2023).

При цьому, виконання у повному обсязі контрольного документа передбачає власне як надання запитуваної інформації так і направлення такої у спосіб обраний заявником та/або власне контроль за направленням такого документа.

Наразі, лише виготовлення такого документа та присвоєння йому вихідного номера не може свідчити про повне його виконання, адже процес надання відповіді на запит про надання інформації логічно завершується направленням такої відповіді/інформації особою відповідальною за виконання контрольного документа.

Стосовно доводів апелянта про те, що підготовка відповіді на запит не вимагала від нього надіслання останньої заявнику засобами поштового або електронного зв`язку, з огляду на зміст резолюції керівника, оскільки такий обов`язок спрямування вихідної документації відділу поліції закріплено за діловодом відділу поліції Нажею А.С., то судова колегія такі відхиляє.

В даному випадку, апелянтом жодних доказів в підтвердження факту передачі діловоду відділу поліції підготовленої відповіді на запит для її подальшого спрямування заявнику матеріали справи не містять. Дані обставини грунтуються виключно на усних поясненнях апелянта.

Стосовно неможливості через технічні перепони самостійно надіслати відповідь на запит та передоручення вказаної дії інспектору сектору моніторингу ОСОБА_8 , судова колегія відмічає.

Так, відповідно до посадової інструкції заступника начальника відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області начальника слідчого відділу капітана поліції Пелиха С.Д., затвердженої начальником відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області О.Клименком 16.01.2023, позивач несе відповідальність за неналежне та несвоєчасне виконання наказів, розпоряджень і доручень керівництва ВП ГУНП, неякісну організацію службової діяльності (п.4.3, п. 4.4 розділу IV посадової Інструкції).

В даному випадку, суд першої інстанції вірно зауважив, що інспектор сектору моніторингу Чистякова О.М., якій позивач в усному порядку доручив направлення відповіді від 23.01.2023 не була виконавцем такого запиту та офіційно не визначена особою відповідальною за направлення вказаної відповіді на електронну адресу заявника ОСОБА_7 .

Тож, враховуючи встановлені обставини справи, такий обов`язок покладено саме на виконавця запиту в цьому випадку - позивача, а відтак, суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про відсутність підстав для скасування наказу начальника Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 15.02.2023 № 37 в частині застосування до заступника начальника відділення поліції № 1 Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області - начальника слідчого відділення капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Матохнюк Д.Б.