Справа № 440/9459/22
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2023-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 р. Справа № 440/9459/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2022, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Ясиновський, м. Полтава, по справі № 440/9459/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити дії, яким просив суд:

- визнати протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві № 40 від 12.10.2022 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії з урахування довідки Прокуратури Полтавської області від 11.07.2022;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України у м. Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію згідно довідки Прокуратури Полтавської області починаючи з 13.12.2019.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві № 40 від 12.10.2022 щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії.

Зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії від 12 липня 2022 року, із прийняттям відповідного рішення з урахуванням правової оцінки, що надана судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставам справи та неправильне застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що пенсію за вислугу років позивачу призначено на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15.12.2004, яке набрало законної сили 17.01.2005. І оскільки судом не розглядалося питання проведення подальших перерахунків пенсії заявника, підстави для перерахунку пенсії позивача згідно заяви від 12.07.2022 на підставі довідки Полтавської обласної прокуратури відсутні. Також зазначає про порушення позивачем 6-ти місячного строку звернення до суду щодо частини позовних вимог.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 17.01.2005 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної на умовах статті 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-ХІІ «Про прокуратуру».

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15.12.2004 встановлено факт звільнення заявника за станом здоров`я та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України Київського району м. Полтави призначити ОСОБА_1 пенсію на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з моменту вступу даного рішення в силу. Рішення набрало законної сили 17.01.2005.

12.07.2022 позивач звернувся до Управління із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років, надавши довідку про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії, від 11.07.2022 № 21-104вих22, видану Полтавською обласною прокуратурою, про розмір заробітної плати станом на 01 січня 2022 року. Довідка видана відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)2019.

Заява позивача від 12.07.2022 про перерахунок пенсії розглядалась, за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві № 40 від 12.10.2022 відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії на підставі довідки Прокуратури Полтавської області від 11.07.2022.

Не погодившись з вищевказаним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві №40 від 12.10.2022, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15.12.2004 жодним чином не обмежує право позивача на перерахунок його пенсії у зв`язку із змінами в законодавстві, а після прийняття рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р (ІІ)2019 у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) у позивача виникло право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15 липня 2015 року визначалися Законом України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (далі - Закон № 1789-ХІІ).

Зокрема, статтею 50-1 цього Закону, за якою позивачу було призначено пенсію, визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина тринадцята цієї статті).

Частина 18статті 50-1 цього Закону у редакції, чинній до 01.01.2015, передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина вісімнадцята цієї статті).

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України»(далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, частину вісімнадцятустатті 50-1 Закону № 1789-ХІІвикладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Таким чином, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 01 січня 2015 року делегував Уряду.

Урядом відповідний нормативно-правовий акт не прийнято і умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено.

15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), згідно з Прикінцевими положеннями якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон № 1789-ХІІ, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів.

За частиною двадцятою статті 86 Закону № 1697-VІІумови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018(2413/18, 2807/19) щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вищевказаного рішення, положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Окрім того, було встановлено такий порядок виконання цього Рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VIIзі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VIIпідлягає застосуванню в первинній редакції:

« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

За результатом розгляду справи № 560/2120/20 як зразкової Верховний Суд дійшов, зокрема, наступних правових висновків: з 13.12.2019 особи, яким пенсії призначені відповідно до Закону № 1789-ХІІ або Закону № 1697-VII мають право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам (зокрема на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657); такі пенсії перераховуються з 13.12.2019.

На підставі вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що після прийняття рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р (ІІ)2019 у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) у ОСОБА_1 виникло право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про перерахунок пенсії уже після прийняття рішення Конституційним Судом України та надав довідку про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії, від 11.07.2022 № 21-104вих22, видану Полтавською обласною прокуратурою, про розмір заробітної плати станом на 01 січня 2022 року.

Вказана довідка видана відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)2019.

Щодо доводів апелянта про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача згідно заяви від 12.07.2022, оскільки у рішенні Октябрського районного суду м. Полтави від 15 грудня 2004 року, на підставі якого була призначена пенсія позивачу, не розглядалось питання проведення подальших перерахунків пенсії заявника, колегія суддів зазначає наступне.

Як правильно зауважено судом першої інстанції, приймаючи рішення від 15.12.2004, Октябрський районний суд м. Полтави не міг вирішувати питання, які могли настати у майбутньому, оскільки він не досліджував, не оцінював, а відповідач не висловлював жодних суджень з приводу юридично значимих факторів обчислення розміру пенсії, наявності чи відсутності у позивача права на перерахунок його пенсії у майбутньому, оскільки за загальним правилом оскільки захисту підлягає тільки порушене право.

Європейський суд з прав людини в ухвалі від 03.06.2014 року у справі "Великода проти України" (заява №43331/12) зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому (див. рішення у справах «Аррас та інші проти Італії» (Arras and Others v. Italy), заява №17972/07, п. 42, від 14 лютого 2012 року, та «Сухобоков проти Росії» (Sukhobokov v. Russia), заява №75470/01, п. 26, від 13 квітня 2006 року).

У рішенні від 15.12.2004 Октябрським районним судом м. Полтави дійсно не розглядалося питання можливості подальшого перерахунку пенсії позивача. Таке питання не було предмет позову та не досліджувалося судом. Рішенням суду було встановлено право позивача на призначення пенсії. Натомість призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом їх проведення. Право на перерахунок пенсії у позивача виникло в силу положень законодавства з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)2019.

Таким чином, посилання апелянта на відсутність у рішенні Октябрського районного суду м. Полтави від 15.12.2004 висновків про можливість перерахунку пенсії позивача у майбутньому як на підставу для відмови позивачу у здійсненні перерахунку його пенсії колегія суддів відхиляє як явно необґрунтовані та такі, що свідчать про свавільне втручання публічних органів державної влади в майнові права позивача.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення позивачем шестимісячного строку звернення до суду з позовом в частині вимог зобов`язати Управління здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 13.12.2019, в той час коли позов до суду подано у 2022 році, колегія суддів не бере до уваги, оскільки судом першої інстанції не приймалося рішення про час, з якого позивачу має бути перерахована пенсія.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються невірному трактуванні норм матеріального права відносно фактичних обставин справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, переглянувши рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 по справі № 440/9459/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.М. Мінаєва