Справа № 160/23533/23
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати йому додаткової винагороди, передбаченою постановою КМУ від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 05.04.2022 р. по 09.07.2022 р., з урахуванням фактично виплачених сум;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 05.04.2022 р. по 09.07.2022 р., з урахуванням фактично виплачених сум.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_1 від 14.07.2023 р. № 6/12-884 він проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 з 27.08.2020 р. по 21.06.2023 р., а з 21.06.2023 р. проходить службу у ВЧ НОМЕР_2 . Зазначає, що з 05.04.2022 р. по 09.07.2022 р. приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується наданою довідкою. У зв`язку з безпосередньою участю в бойових діях або забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, він набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі, збільшеному до 100 000 грн., в розрахунку на місяць, відповідно до п.1 постанови КМУ №168 від 28.02.2022 р. за період з 05.04.2022 р. по 09.07.2022 р. Проте, що виплати проведені не в повному обсязі підтверджуються довідкою від 06.04.2023 р. № 13/156.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідачем позов з додатками та зазначена ухвала суду отримані 15.09.2023 року та 20.09.2023 року, що підтверджується відповідними довідками наявними матеріалах справи. Але відзиву на позовну заяву чи будь-яких документів, що стосуються даного предмету спору, відповідач до теперішнього часу на адресу суду не надіслав.
Згідно із ч.2 ст.175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву, у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 з 27.08.2020 року по 21.06.2023 року.
Згідно із довідкою ВЧ НОМЕР_1 від 14.07.2023 року № 6/12-884 ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) з 05.04.2022 року по 09.07.2022 року відповідно до Бойового розпорядження Об`єднаного командного пункту оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №313/ОУВ/49т.
22.03.2023 року представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом щодо нарахування та виплати його довірителю додаткової винагороди, що регулюється постановою КМУ від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
У своїй відповіді від 06.04.2023 р. на адвокатський запит відповідач вказав наступне:
«1. ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу в управлінні НОМЕР_3 окремої бригади (військовій частині НОМЕР_1 ) Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України.
2. Питання нарахування та виплати додаткової винагороди регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (зі змінами) (далі постанова), а також телеграмою Міністерства оборони України від 25.03.2022 р. № 248/1298 та окремим дорученням Міністерства оборони України від 23.06.2022 р. № 912/з/29 (далі Окреме доручення).
3. Відповідно до наказу командира НОМЕР_3 окремої бригади від 05.04.2022 р. № 50 сержант ОСОБА_1 вибув у відрядження до оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (посвідчення про відрядження від 05.04.2022 р. № 78) та згідно наказу командира НОМЕР_3 окремої бригади від 09.07.2022 р. № 164 прибув з відрядження та приступив до виконання службових обов`язків.
4. На адресу військової частини не надходили жодні документи, рапорти, журнал бойових дій, довідки керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до якого для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
5. За час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 до кримінальної, дисциплінарної та адміністративної (за скоєння військових адміністративних порушень) відповідальності не притягувався. Порушених проваджень відносно ОСОБА_1 станом на 06.04.2023 у військовій частині немає.
6. Повідомляємо, що видача довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 р. № 413) (зі змінами). Видача даної Довідки є підставою для надання особі учасника бойових дій. Згідно з чинним законодавством адвокат не є належним суб`єктом для отримання Довідки.
На підставі вищезазначеного підстави для нарахування та виплати додаткової винагороди згідно нормативних документів зазначених у пункті 2 відповіді на Ваш запит немає.».
Додатком до вказаного листа були: довідка форми 5 від 06.04.2023 року № 6/12-395; витяг із наказу командира НОМЕР_3 окремої бригади від 27.02.2022 р. № 2; витяг із наказу командира НОМЕР_3 окремої бригади від 22.03.2022 р. № 32; витяг із наказу командира НОМЕР_3 окремої бригади від 05.04.2022 р. № 50; витяг із наказу командира НОМЕР_3 окремої бригади від 09.07.2022 р. № 164; копія посвідчення про відрядження від 05.04.2022 р. № 78; довідка про грошове забезпечення від 06.04.2023 р. № 13/156.
08.06.2023 року представник позивача знову звернувся до відповідача із адвокатським запитом щодо надання документів підтверджуючих безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримувані збройної агресії.
Листом відповідача від 14.07.2023 року відповідач повідомив наступне:
«1. ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу за контрактом з 27.08.2020 р. по 21.06.2023 р. у військовій частині НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України та з 21.06.2023 по теперішній час проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України.
2. Відповідно до наказу командира НОМЕР_3 окремої бригади від 05.04.2022 р. № 50 сержант ОСОБА_1 вибув у відряджений до оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (посвідчення про відрядження від 05.04.2022 р. №78) для виконання бойових завдань, а саме для підготовки до руйнування мостів та улаштування вузлів загороджень в інтересах бригад ТрО та згідно наказу командира НОМЕР_3 окремої бригади від 09.07.2022 р. №164 прибув з відрядження та приступив до виконання службових обов`язків.».
Додатком до вказаного листа були: витяг із наказу командира НОМЕР_3 окремої бригади від 05.04.2022 р. № 50; витяг із наказу командира НОМЕР_3 окремої бригади від 09.07.2022 р. № 164; довідка № 6/12-884 від 14.07.2023 р.
Судом встановлено, що відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_1 від 06.04.2023 року №13/156 позивачу у спірний період виплачено: у квітні 2022 року 30 000 грн., у травні 2022 року - 30 000 грн., у червні 2022 року 30 000 грн., у липні 30 000 грн. додаткової винагороди згідно із постановою КМУ № 168.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Згідно із частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України (частина четверта статті 9 цього Закону).
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" КМУ 28.02.2022 р. прийняв постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - постанова КМУ № 168).
Відповідно до пункту 1 постанови КМУ № 168 (в редакції на час виникнення спірних відносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Згідно із пунктами 2-1, 3 постанови КМУ № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Міністром оборони України в Окремому дорученні №912/з/29 від 23.06.2022 р., яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022 р.
Абз.3, 4 пункту 3 Окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Згідно із п.4 Окремого доручення у підставах про видання таких довідок (додаток № 1 або додаток № 2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.
Відповідно до п.5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30 000 грн. здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.
В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 грн. за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 3 до цього доручення).
Отже, з огляду на вказані норми можливо дійти висновку про те, що підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком № 1 Окремого доручення.
У спірному випадку встановлено, що позивач відповідно до наказу командира НОМЕР_3 окремої бригади від 05.04.2022 р. № 50 вибув у відряджений до оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (посвідчення про відрядження від 05.04.2022 р. № 78) для виконання бойових завдань, а саме: для підготовки до руйнування мостів та улаштування вузлів загороджень в інтересах бригад ТрО та згідно із наказом командира НОМЕР_3 окремої бригади від 09.07.2022 р. № 164 прибув з відрядження та приступив до виконання службових обов`язків.
В свою чергу суд завчає, що необхідною умовою для отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн. є не лише перебування військовослужбовця в районах проведення воєнних (бойових) дій, а необхідним є саме прийняття безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
При цьому, наведені обставини мають бути підтверджені документально, журналами бойових дій та наказами командира військової частини.
Відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_1 від 06.04.2023 року № 13/156 позивачу у спірний період виплачено: у квітні 2022 року 30 000 грн., у травні 2022 року - 30 000 грн., у червні 2022 року 30 000 грн., у липні 30 000 грн. додаткової винагороди згідно із постановою КМУ №168.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що додаткова грошова винагорода в розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у бойових діях або в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, що відповідачем пояснюється відсутністю підстав для такого нарахування.
Як вбачається з матеріалів справи, за спірний період відсутні бойові накази, журнали бойових дій, рапорти командира підрозділу тощо про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Позивач в якості підстави для виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. надав суду довідку ВЧ НОМЕР_1 від 14.07.2023 року № 6/12-884 відповідно до якої, він приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) з 05.04.2022 року по 09.07.2022 року відповідно до Бойового розпорядження Об`єднаного командного пункту оперативного угруповання військ «Дніпро» № 313/ОУВ/49т.
Однак, надана довідка не може бути доказом безпосередньої участі позивача у бойових діях або відповідних заходах, оскільки вона не є довідкою про підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, яка складається з метою визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168.
Наведена довідка не містить в собі жодних відомостей щодо наявності бойових наказів (бойових розпоряджень); журналів бойових дій (вахтових журналів), журналів ведення оперативної обстановки; списків особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань; бойових донесень; рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних завдань) тощо.
Отже, вказана довідка не може бути належним доказом безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
Водночас, матеріали справи не містять інших належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, її безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а також кількості днів участі у таких діях та заходах.
В свою чергу відсутність скарг заявника на неправильну кваліфікацію умов проходження військової служби, відсутність бойових наказів (бойових розпоряджень), відсутність записів у журналах бойових дій або журналах ведення оперативної обстановки, бойових донесень, книгах служби нарядів та подій, що відбувалися, відсутність рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), періодів (кількості днів) участі військовослужбовця в бойових діях або заходах, унеможливлюють визнання судом у якості доказаних відображених у тексті позову його аргументів.
За змістом постанови КМУ від 28.02.2022 р. № 168 відсутність наказу суб`єкта владних повноважень про призначення додаткової винагороди у порядку постанови КМУ від 28.02.2022 р. № 168 у конкретній сумі унеможливлює проведення грошового платежу (ініціювання переказу коштів) на користь громадянина.
Отже, у спірному випадку встановлено, що довідок командира військової частини, в якій проходив службу позивач, про його безпосередню участь у бойових діях у спірний період або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, до відповідача не надходило.
Тобто, у відповідача не існувало правових підстав для виплати позивачу додаткової винагороди за спірні періоди, виходячи із розрахунку 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
Таким чином, враховуючи те, що у відповідача не існувало документів щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, складення яких передбачено Окремим дорученням, і складення таких документів не залежало від волі відповідача, то відсутні підстави стверджувати про те, що у спірних відносинах ВЧ НОМЕР_1 допущено протиправну бездіяльність.
Наслідком такого висновку є і висновок про відсутність підстав для зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168 за період з 05.04.2022 року по 09.07.2022 року.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
В силу частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю з викладених вище підстав.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України Про судовий збір з відповідача судові витрати, відповідно до статті 139 КАС України, не стягуються.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд,
Відмовити повністю у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма