Справа № 400/6988/23
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2023-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/6988/23

Перша інстанція: суддя Біоносенко В. В.,

повний текст судового рішення

складено 26.09.2023, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними; стягнення 35 946,81 грн.,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , з вимогами:

1) визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 25.08.2016 по 17.08.2017 включно не в повному розмірі;

2) стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 25.08.2016 по 17.08.2017 включно в сумі 35946,81 гривень з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

15.06.2023р. за цією позовною заявою Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив спрощене позовне провадження у справі №400/6988/23.

26 вересня 2023 року, Миколаївський окружний адміністративний суд прийняв ухвалу, якою провадження у даній справу закрив на підставі п.4 ч.1 ст. 238 КАС України, оскільки є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивачем ОСОБА_1 подано на зазначену ухвалу апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просить скасувати ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.09.2023р. у справі №400/6988/23 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування своїх вимог, апелянт вказує, що на момент розгляду справи №400/3314/21, на яку послався суд першої інстанції, позивачу ще не була нарахована індексація грошового забезпечення за період з 25.08.2016 по 17.08.2017 та відповідачем не було зазначено який базовий місяць та сума індексації ним буде виплачена, а разом з цим і не було визначено розмір індексації-різниці, то обставини, які досліджувались у справі №400/3314/21 та досліджуються у цій справі №400/6988/23 є різними, що унеможливлює ототожнення адміністративних позовів. Відтак, на думку апелянта суд першої інстанції безпідставно закрив провадження у даній справі застосувавши п.4 ч.1 ст. 238 КАС України оскільки в даному випадку закриття провадження суперечить завданню адміністративного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, у якому посилаючись на хибність доводів апелянта, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, мотивуючи тим, що апелянтом не спростовано висновку суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у цій справі у відповідності до п.4 ч.1 ст.238 КАС України, оскільки на думку відповідача у справі заявлені позовні вимоги в межах цієї справи №400/6988/23 є тотожними з вимогами, що вже розглянуті судом у справі №400/3314/21 рішення у якій набрало законної сили 27.09.2021р. та також просить витребувати у позивача докази звернення до органів виконавчої служби за примусовим виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.08.2021р. у справі №400/3314/21.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення (в даному випадку ухвали) в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з ч.2 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Підстави для закриття провадження у справі визначено у статті 238 КАС України.

Пунктом 4 частини 1 статті 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже, суд може застосувати приписи вказаної вище норми лише у випадку, коли встановлено наявність сукупності таких ознак: набрали законної сили рішення або постанова суду, ухвала суду про закриття провадження у такій самій справі; спір має бути між тими самими сторонами; спір у справі має бути з одним і тим же предметом; спір у справі має бути заявлений з тих самих підстав.

У іншому ж випадку, за відсутності хоча б однієї з вказаних ознак, застосування п.4 ч.1 ст.238 КАС України є необґрунтованим.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Підстави адміністративного позову фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, тобто факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.

Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 11.04.2018р. у справі №11-257/заі18, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, судова колегія зазначає, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає зверненню до суду заінтересованих осіб для вирішення спору.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу про закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд першої інстанції дослідивши зміст позовної заяви, матеріали справи, виходив з того, що у 2021 року ОСОБА_1 вже звертався до суду з аналогічними вимогами у межах справи №400/3314/21, за результатами розгляду якої Миколаївським окружним адміністративним судом ухвалено рішення від 25.08.2021р., яке набрало законної сили 27.09.2021р.

Порівнюючи позовні вимоги ОСОБА_1 , які заявлені у цій справі, а також які були предметом розгляду у адміністративній справі № 400/3314/21, суд першої інстанції констатував, що вони є тотожними, оскільки йде мова про порушення права позивача на індексацію грошового забезпечення в період з 25.08.2016 по 17.08.2017, та стягнення з військової частини на користь позивача індексації грошового забезпечення за цей період з компенсацією сум податку відповідно до п.2 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 №44.

Таким чином, як вказав суд першої інстанції, спір з приводу нарахування та виплати індексації позивачу за період проходження військової служби з 25.08.2016 по 17.08.2017 остаточно вирішено у справі №400/3314/21. Повторний розгляд того самого питання про право позивача на нарахування індексації до грошового забезпечення за період з 25.08.2016 по 17.08.2017, створює загрозу конкуренції судових рішень, що суперечить принципу юридичної визначеності. Подання цієї позовної заяви, обумовлено тим, що позивач не згоден з тим, як відповідач виконав судове рішення у справі №400/3314/21. Будь-яких нових правовідносин між позивачем та відповідачем після ухвалення рішення у справі №400/3314/21 не виникало.

Між тим, на переконання апеляційного суду, такі висновки суду першої інстанції є неґрунтовними, зроблені без належної правової оцінки предмету та зокрема підставам позову у даній справі та у справі № 400/3314/21, та без врахування, що фактично предмет вимог у цих справах не є ідентичним, а позови не є тотожними.

Так, колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що у справі №400/3314/21 розглядались позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про дії відповідача щодо застосування серпня 2016 р. як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача у період з 25.08.2016 р. по 17.08.2017 р. включно; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 25.08.2016 р. по 17.08.2017 р. включно в сумі 38064,38 грн. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січня 2008 року із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.08.2021р. у справі №400/3314/21, позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково, а саме:

позов ОСОБА_2 задоволено частково;

визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо застосування серпня 2016 р. як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 25.08.2016 р. по 17.08.2017 р. включно;

зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у період з 02.09.2016 р. по 28.02.2018 включно індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січня 2008 року;

відмовлено у задоволенні вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення в сумі 38064,38 грн із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;

відмовлено у встановленні судового контролю.

Також, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.09.2021р., не змінюючи суті, внесено виправлення в рішення від 25.08.2021 р. у справі №400/3314/21 та викладено п. 3 резолютивної частини рішення в наступній редакції: "3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у період з 02.09.2016 р. по 17.08.2017 включно індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січня 2008 року."

Отже, предметом розгляду спору у справі №400/3314/21 було дослідження питання правильності обрання відповідачем базового місяця для виплати індексації грошового забезпечення позивача за спірний період.

При цьому, у даній справі №400/6988/23 предметом позову позивач визначив дії військової частини НОМЕР_1 стосовно виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 25.08.2021р. по 17.08.2017 року включно не у повному обсязі, стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача недоплаченої індексації грошового забезпечення за указаний вище період включно в сумі 35946,81 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку, затвердженого постановою КМ України від 15.01.2004р. №44.

Обґрунтовуючи заявлені у даній справі позовні вимоги позивач фактично вказував на те, що під час нарахування на підставі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.08.2021р. у справі №400/3314/21, індексації грошового забезпечення позивача за період з 25.08.2016 року по 17.08.2017 року у сумі 2051,55 грн. із застосуванням базового місяця січня 2008 року військова частина НОМЕР_1 , при розрахунку наростаючого індексу споживчих цін застосувала наростаючий коефіцієнт, який не відповідає базовому місяцю - січню 2008р. При застосуванні базовим місяцем січень 2008 року для нарахування індексації грошового забезпечення в період з 25.08.2016 року по 17.08.2017 року сума індексації складає 38 036, 93 грн., відтак сума недоплати складає 35 946,81 грн.

Проаналізувавши наведене, колегія суддів приходить висновку, що не є тотожними предмет і підстави позову заявлені ОСОБА_1 у цій справі з предметом та підставами позову щодо яких у справі №400/3314/21 Миколаївським окружним адміністративним судом було ухвалено рішення, яке набрало законної сили, оскільки у позивача з`явились нові обставини, які виникли вже після прийняття рішення у справі №400/3314/21 в процесі його виконання, а тому позивач не позбавлений права на звернення до суду із такою позовною заявою в окремому провадженні.

Колегія суддів погоджується з доводами скаржника про те, що при розгляді справи №400/3314/21 предметом розгляду була правильність обрання відповідачем базового місяця для виплати індексації грошового забезпечення за період з 25.08.2016 року по 17.08.2017 року.

При цьому при розгляді справи №400/3314/21 не було визначено суму належної позивачу індексації грошового забезпечення за період з 25.08.2016 року по 17.08.2017 року, коефіцієнт індексації, та дані вимоги взагалі не розглядались, не були предметом оцінки, оскільки під час розгляді справи №400/3314/21 відповідачем ще не було нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 25.08.2016 року по 17.08.2017 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року та визначено коефіцієнт індексації.

Отже, після виконання рішення суду у справі №400/3314/21 змінились обставини справи, а саме: за період 25.08.2016 року по 17.08.2017 року відповідачем застосовано коефіцієнт індексації який не відповідає базовому місяцю січень 2008 року, як наслідок виплачено значно меншу суму індексації.

Відтак, під час розгляду справи №400/3314/21 було відсутнє порушення прав позивача в частині неправильно застосованого відповідачем коефіцієнту індексації при умові застосування базового місяця січень 2008 року.

Таким чином позивач має право звернутись до суду із новим адміністративним позовом щодо нового спору.

Правові висновки колегії суддів узгоджуються з позиціями Верховного Суду, наведеними зокрема у постановах від 31 січня 2023 року у справі №340/3391/22, від 13 березня 2023 року у справі №560/11003/22, від 27 липня 2023 року у справі №420/18231/21, та інш.

За приведених обставин, суд першої інстанцій належним чином не з`ясував підстав позову у цій справі, доводи, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та докази, якими їх підтверджує та прийняв передчасне та необґрунтоване судове рішення про закриття провадження.

Колегія суддів при цьому враховує, що питання, які виникають у зв`язку із виконанням рішення суду в одній справі не можуть становити окремий/самостійний предмет спору в іншій справі, адже в такий спосіб фактично нівелюється авторитет судового рішення, яке набрало законної сили, однак все ж таки у даному спірному випадку вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що правовідносини у цій справі підлягають вирішенню у порядку виконання судового рішення, випливають із порядку виконання судового рішення, яке набрало законної сили в іншій справі, оскільки суд першої інстанції належним чином не звернув увагу на нетотожність спорів у справі №400/3314/21 та у даному позові, оскільки за обставинами справи, яка розглядається, між сторонами склались інші правовідносини.

У підсумку, на переконання колегії суддів, висновки суду першої інстанції про те, що у цьому спорі між сторонами існує рішення суду, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, є необґрунтованими.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у даному випадку підстав для застосування п.4 ч.1 ст.238 КАС України, що призвело до закриття провадження у справі без наявності на те законних підстав.

Також, як було зазначено вище, у відзиві відповідача на апеляційну скаргу було викладено клопотання про витребування у позивача додаткових доказів по справі, а саме доказів звернення позивача до органів виконавчої служби за примусовим виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 року у справі №400/3314/21 з приводу якого апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до пункту 6 частини першоїстатті 306 Кодексу адміністративного судочинства України(далі -КАС України) за клопотанням учасників справи вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача; вирішує інші письмово заявлені клопотання учасників справи.

Згідно з частиною першоюстатті 9 КАС Українирозгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першоїстатті 72 КАС Українидоказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставістатті 80 КАС Україниучасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Стаття 73 КАС Українивизначає належність доказів, відповідно до якої належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частини другоїстатті 80 КАС Україниу клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

При цьому, основним критерієм для необхідності витребування доказів є важливість та необхідність відповідного доказу для правильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції вважає можливим здійснення апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі наявних у матеріалах справи доказів та не вбачає необхідності у витребуванні будь-яких інших додаткових доказів, що має наслідком відмову у задоволенні клопотання відповідача у справі, заявленому у відзиві на апеляційну скаргу. До того ж, такі докази, які просить витребувати у позивача відповідач, не мають правового (юридичного) значення для правильного вирішення спірного питання, яке досліджується апеляційним судом під час розгляду цієї апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права, вказане призвело до постановлення необґрунтованої ухвали про закриття провадження у справі (яка перешкоджає подальшому провадженню у справі), що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 241-243, 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 378 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про витребування у ОСОБА_1 доказів звернення позивача до органів виконавчої служби за примусовим виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 року у справі №400/3314/21 - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року у справі №400/6988/23 скасувати.

Справу №400/6988/23 за позовом ОСОБА_1 - направити до Миколаївського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді О.О. Димерлій А.В. Крусян