Справа № 569/14911/23
Суддя: Гордійчук І. О.
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Баланович М.В.

за участі представника позивача Щербяк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови №43, яка винесена 19.07.2023 ТВО начальника Рівненського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства Оборони України, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позову зазначає, що Позивач зазначає, що має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, як чоловік, який самостійно виховує дитину віком до 18 років.

В травні 2023 року отримав повістку для уточнення реєстраційних даних.

20 травня 2023 р. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 по повістці для уточнення реєстраційних даних, надав службовим особам документи, котрі підтверджують моє право на відстрочку від призову на мобілізацію. Однак замість того, щоб задовольнити заяву, службові особи ініціювали процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Службові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 не уточнюючи дані, почали виписувати повістку-направлення на проходження військово-лікарської комісії. Прохання спочатку розглянути документи для надання відстрочки від мобілізації було проігнороване.

31.05.2023 року позивач подав заяву про надання йому відстрочки на підставі ст. 23 ЗУ Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Позивач не був присутнім під час розгляду адміністративної справи та лише 02.08.2023 року дізнався про винесення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення. Відповідачем не роз`яснено його права та обов`язки, у тому числі право на захист, не надано можливості заявити клопотання та надати пояснення, чим порушено було приписи ст.268 КУпАП.

До суду надійшов відзив на позов від 15.09.2023 року. Проти задоволення позову заперечує з наступних підстав. Представник відповідача зазначає, що за результатами уточнення військово-облікових даних ОСОБА_1 , 1979 року народження, з`ясовано, що згідно із дублікатом тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 , останній 26.10.2012 на підставі наказу Міністерства оборони України № 342 від 09.06.2006 знятий з військового обліку військовозобов`язаних Рівненського ОМТЦК та СП.

Утім, наказом Міністерства оборони України від 15.01.2015 № 24 «Про внесення змін до Настанови з військового обліку прапорщиків, мічманів, сержантів, старшин, солдатів і матросів запасу в Збройних Силах України та інших військових формувань» було скасовано положення про зняття з військового обліку громадян, які визнані військово-лікарською комісією непридатними до військової служби в мирний час та обмежено придатними у воєнний час.

Відмова від проходження військово-лікарської комісії в особливий період вказує на небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної Цілісності України, оскільки з метою забезпечення оборони держави від військової агресії російської федерації проти України в ході проведення мобілізаційних заходів щодо комплектування військових частин, одним з важливих завдань є визначення придатності військовозобов`язаних як мобілізаційного ресурсу для Збройних Сил України та впорядкування військового обліку.

Наголошує, що ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності саме за відмову від отримання повістки на проходження військово-лікарської комісії.

Таким чином, йому необхідно пройти військово-лікарську комісію та замінити його тимчасове посвідчення на тимчасове посвідчення нового зразка.

Після вчинення вказаних дій буде розглянуто питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Зазначений алгоритм дій був доведений ОСОБА_1 листом від 20.06.2023, у відповідь на його заяву про надання відстрочки від призову від 30.05.2023.

Окрім того, представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 був повідомлений листом від 22.05.2023 №1-3025, про дату, час, складання протоколу про адміністративне правопорушення. Даним листом йому було роз`яснено права та обов`язки і в тому числі, право на захист.

Ухвалою суду від 14.08.2023 року відкрито провадження по даній справі.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Представники відповідача у судове засідання не з`явився, про час, місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

Оскільки ч.1 ст.286 КАС України встановлено стислі строки розгляду адміністративної справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а згідно ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи, судом визнано за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст та обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

Суд заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

12.06.2023 заступником начальника центру - начальником мобілізаційного відділення підполковником Матвієнко В.В., складено протокол №43 на ОСОБА_1 , про те, що останній військовозобов`язаний під час загальної мобілізації відмовився від отримання повістки на проходження військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є обов`язковим.

Постановою №43 від 19.07.2023 ТВО начальника Рівненського ОМТЦК та СП підполковником ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відповідальність за дане правопорушення передбачена ч.2 ст.210-1 КУпАП. Накладено штраф у розмірі 5100 грн.

З постанови про адміністративне правопорушення №43 від 12.06.2023 вбачається, що ОСОБА_1 під час загальної мобілізації відмовився від отримання повістки на проходження військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є його обов`язком, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП.

Так згідно акту про відмову від отримання повістки для проходження військово-лікарської комісії від 20.05.2023 ОСОБА_1 20.05.2023 о 10 год. 20 хв. відмовився від отримання повістки для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації.

ОСОБА_1 було письмово надані пояснення 20.05.2023 про наявність підстав, що він не підлягає мобілізації.

Також ОСОБА_1 30.05.2023 до Рівненського об`єднаного міського ТЦК та СП подано заяву про надання йому відстрочки від призову на військову службу.

20.06.2023 ОСОБА_1 було надано відповідь за результатами розгляду заяви від 30.05.2023. Роз`яснено необхідність проходження військово-лікарської комісії та заміни тимчасового посвідчення на тимчасове посвідчення нового зразка. Також, роз`яснено, що після проходження військово-лікарської комісії буде розглянуто питання щодо надання відстрочки.

Відповідно до ч.2 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію складається з Конституції України, Законів України «Про оборону України», «;Про військовий обов`язок і військову службу», «;Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, Постанови КМ України «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 30.12.2022, інших підзаконних нормативно-правових актів.

Відповідно ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Щодо посилань позивача про безпідставність застосування норм частини 2 ст. 210-1 КУпАП, з огляду за відсутність повторності притягнення до адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне.

Згідно абз.5 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Президентом України 25 лютого 2022 року підписано Указ «Про загальну мобілізацію» №69/2022, строки якого в подальшому відповідними Указами були продовжені.

Тобто, саме з періоду оголошення Президентом України часткової мобілізації відповідно до положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» законодавець пов`язує настання особливого періоду.

Настання особливого періоду законодавець пов`язує із моментом оголошення рішення про мобілізацію (загальну чи часткову) або з моментом введення в державі воєнного стану, які є самостійними підставами виникнення та існування особливого періоду, а закінчення особливого періоду пов`язує із закінченням мобілізації або припиненням воєнного часу і частково періоду після закінчення воєнних дій.

Доводи позивача щодо невірної кваліфікації його дій, а саме за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, не відповідає дійсності, так як згідно ч. 2 вказаної норми передбачена відповідальність не тільки за повторне протягом року вчинення порушення, але й також вчинення такого порушення в особливий період.

Згідно ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-21, 244-24 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Отже, у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст.210-1 КУпАП протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

У статті 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи

Згідно статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 у справі № 308/12552/16-а та у справі № 482/9/17 та від 06.02.2020 у справі № 205/7145/16-а.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі № 591/2794/17, від 06.02.2020 у справі № 05/7145/16-а, від 21.05.2020 у справі № 286/4145/15-а, від 3103.2021 у справі № 676/752/17 та від 25.05.2022 у справі № 465/5145/16-а.

У статті 280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями частини 1 статті 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підтвердження заперечень проти позову та спростування позовних вимог у встановлені судом строки не надано суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів, на підтвердження того, що уповноваженою посадовою особою стосовно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.210-1 КУпАП, який би відповідав положенням ст. 256 КУпАП; що позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Належних доказів направлення ОСОБА_1 рекомендованим листом про вручення повідомлення про складання протоколу та розгляд справи про адміністративне правопорушення із зазначенням часу і місця розгляду справи матеріали справи не містять.

Матеріали справи встановлено, що у повідомленні про складання протоколу про адміністративне правопорушення №113025 від 22.05.2023, зазначено, що ОСОБА_1 необхідно з`явитися 29.05.2023 о 15 год. 00 хв. для складання протоколу про адміністративне правопорушення, в той час, як сам протокол складено 12.06.2023.

Також у протоколі №43 про адміністративне правопорушення від 12.06.2023 та у листі Рівненського ОМТЦК та СП від 12.06.2023, зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 23.06.2023, в той час, як оскаржувана постанова №43 про накладення штрафу відповідно до ч.2 ст.210-1 КУпАП винесена 19.07.2023, тобто, за відсутності доказів про вручення повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення із зазначенням часу і місця розгляду справи ОСОБА_1 .

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що оскаржувана позивачем постанова № 43 від 19.07.2023 винесена за відсутності безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача відповідачем виконані вимоги ст.ст. 254-256, 268, 277, 277-2, 280 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Приписами ч. 1 ст. 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішення, постанові або ухвалі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Рівненського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 536,80 грн.

Керуючись статтями 9, 19, 77, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову № 43 від 19.07.2023 року винесену ТВО начальника Рівненського ОМТЦК та СП підполковника Бондарева Дмитра Вікторовича, про притягнення до адміністративної відповідальності та застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 (п`ять тисяч сто) грн. за вчинення правопорушення передбаченого частиною 2 статті 210-1 КУпАП - скасувати. Закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рівненського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані за сплатою судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Рівненський об`єднаний міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, м.Рівне вул.Грабник 2, .

Суддя І.О.Гордійчук