Справа № 240/16771/23
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/16771/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Капинос Оксана Валентинівна

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

23 листопада 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Полотнянка Ю.П. Граб Л.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ковальчук І.А,

позивача - ОСОБА_1

представник позивача - Кондратюка О.А.

представник відповідача - Козак О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, третя особа на стороні відповідача - Управління Служби безпеки України в Житомирській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, третя особа на стороні відповідача - Управління Служби безпеки України в Житомирській області з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області №1801/41 від 27 квітня 2023 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області від 27 квітня 2023 про скасування посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 15.06.2004 року громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області поновити дозвіл на імміграцію в Україну, виданий громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м.Караганди Казахстан, паспорт НОМЕР_2 від 22.11.2012.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Зазначено, що оскаржувані рішення прийняті посилаючись на те, що її дії становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні. На думку скаржника, вказані рішення є протиправними, оскільки інформація, на підставі яких вони прийняті не відповідає дійсності. Зазначає, в Україні проживає з 1993 року. Паспорт громадянина російської федерації закінчився 22.11.2022, що унеможливлю перетин кордону з суміжними з Україною державами. Також, вказує на те, що жодних протиправних дій на території України не вчиняла, законів не порушувала. Відповідачем порушено порядок скасування дозволу на еміграцію, оскільки її не запрошено для надання пояснень.

Відповідач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку. Зазначає, що рішенням ВГІРФО УМВС від 08.06.2004 ОСОБА_1 було надано дозвіл на імміграцію. 14.04.2023 до УДМС надійшло подання Управління Служби безпеки України в Житомирській області, щодо скасування дозволу на імміграцію позивача, так як вона вчинила дії, що становлять загрозу національній безпеці. Зазначено, що ОСОБА_1 має особисту сторінку в соціальній мережі "Однокласники" (заборонена на території України), в якій публічно виправдовує збройну агресію рф проти України, розпочату у 2014 році, поширює символіку комуністичного тоталітарного режиму, заперечує та виправдовує злочинний характер комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років в Україні, що відповідно до чинного законодавства, становить загрозу громадському порядку та національній безпеці України. Разом з тим, Указом Президента України від 14.05.2022 доступ до зазначеної соціальної мережі заборонений. На підставі результату вивчення інформації, наданої УСБУ в Житомирській області, УДМС у Житомирській області 27.04.2023 було прийнято рішення №1801/41 про скасування дозволу на імміграцію громадянці російської федерації - ОСОБА_1 .. Необхідності запрошення позивача на вирішення даного питання не виникло. З огляду на це, зазначає, що відповідачем дотримано процедуру прийняття спірних рішень, тому вимоги апеляційної скарги є безпідставними.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою російської федерації.

В Україну прибула в 1993 році, про що свідчить штамп постійної реєстрації місця проживання в Україні з 08.04.1993.

Рішенням ВГІРФО УМВС від 08.06.2004 ОСОБА_1 було надано дозвіл на імміграцію.

12.04.2023 УСБУ в Житомирській області надіслало начальнику Управління ДМСУ у Житомирській області подання №57/3955 про скасування дозволу на імміграцію ОСОБА_1 на підставі вимог п.3 ст.12 Закону України "Про імміграцію" (дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України).

За результатами розгляду подання про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання громадянці російської федерації ОСОБА_1 начальником Управління ДМСУ у Житомирській області затверджено висновок від 27.04.2023, в якому зазначено про доцільність скасування рішення ВГІФРО у Житомирській області від 08.06.2004 про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянці російської федерації ОСОБА_1 та скасування, визнання недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню, видану на підставі цього дозволу посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 15.06.2004.

У зв"язку з цим, 27.04.2023 відповідачем прийнято рішення №1801/41 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці російської федерації ОСОБА_1 на підставі п.3 ч.1 ст.12 Закону України "Про імміграцію" внаслідок чого також скасовано посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 15.06.2004 на підставі вимог пп.1 п.64 Постанови КМУ №321 від 25.04.2018.

ОСОБА_1 вважає такі рішення протиправними, тому звернулась до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції врахував встановлені Управлінням СБУ у Житомирській області обставини, які вказують на наявність загрози національній безпеці, громадському порядку та національним інтересам України, у розумінні ч.1 ст.1 Закону України "Про національну безпеку України", а також з урахуванням відсутності обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, та дійшов висновку, що Управління ДМСУ у Житомирській області правомірно прийняло рішення про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на проживання позивачу.

Як наслідок, скасування та вилучення посвідки є похідним від рішення про скасування дозволу на імміграцію, а відтак, оскільки підстав для скасування рішення, яким скасовано дозвіл на імміграцію не встановлено, суд вважає відсутніми підстави для скасування рішення, яким скасовано посвідку на постійне проживання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України.

Згідно з п.6, 17 ч.1 ст.1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року №3773-VI іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав. Посвідка на постійне проживання - це документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про імміграцію" від 07.06.2001 №2491-III імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Таким чином, дозвіл на імміграцію іноземця може бути скасовано за наявності однієї з підстав, окреслених у статті 12 Закону України "Про імміграцію", зокрема, коли дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні. Посвідка скасовується територіальним органом/ територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Як свідчать матеріали справи питання про скасування дозволу на імміграцію позивача було ініційовано відповідним поданням Управління Служби безпеки України у Житомирській області, котре було надіслано УДМС України в Житомирській області для розгляду та прийняття відповідного рішення.

Даючи правову оцінку доводам позивача відносно того, що вона жодних протиправних дій на території України не вчиняла, законів не порушувала, не використовувала соціальну мережу "Однокласники" та публічно не виправдовувала збройну агресію рф проти України, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пп. 3, 6, 9 та 10 ч.1 статті 1 Закону України "Про національну безпеку України" від 21.06.2018 №2469-VIII (далі - Закон №2469-VIII):

- громадська безпека і порядок - захищеність життєво важливих для суспільства та особи інтересів, прав і свобод людини і громадянина, забезпечення яких є пріоритетним завданням діяльності сил безпеки, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та громадськості, які здійснюють узгоджені заходи щодо реалізації і захисту національних інтересів від впливу загроз;

- загрози національній безпеці України - явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України;

- національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз;

- національні інтереси України - життєво важливі інтереси людини, суспільства і держави, реалізація яких забезпечує державний суверенітет України, її прогресивний демократичний розвиток, а також безпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян.

Загрози національній безпеці України визначаються у Стратегії національної безпеки України, Стратегії воєнної безпеки України, Стратегії кібербезпеки України, інших документах з питань безпеки і оборони, які Схвалюються Радою національної безпеки і оборони України і затверджуються указами Президента України (п. 19 ст. 1, п. 5 ст. 3 Закону України "Про національну безпеку України").

Указом Президента України від 14.09.2020 року №392/2020 введено в дію Стратегію національної безпеки України, якою визначено, що однією із загроз національній безпеці є розвідувально-підривна діяльність проти України спеціальних служб іноземних держав, насамперед Російської Федерації (п.19 Стратегії).

Стратегією інформаційної безпеки, затвердженою Указом Президента України №685/2021 від 28.12.2021, визначено наступні поняття:

- інформаційна безпека України - складова чистина національної безпеки України, стан захищеності державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу, інших життєво важливих інтересів людини, суспільства і держави, за якого належним чином забезпечуються конституційні права і свободи людини на збирання, зберігання, використання та поширення інформації, доступ до достовірної та об`єктивної інформації, існує ефективна система захисту і протидії нанесенню шкоди через поширення негативних інформаційних впливів, у тому числі скоординоване поширення недостовірної інформації, деструктивної пропаганди, інших інформаційних операцій, несанкціоноване розповсюдження, використання й порушення цілісності інформації з обмеженим доступом;

- інформаційна загроза - потенційно або реально негативні явища, тенденції і чинники інформаційного впливу на людину, суспільство і державу, що застосовується в інформаційній сфері з метою унеможливлення чи ускладнення реалізації національних інтересів та збереження національних цінностей України і можуть прямо чи опосередковано завдати шкоди інтересам держави, її національній безпеці та обороні.

Протидія дезінформації та інформаційним операціям, насамперед держави-агресора, спрямованим, серед іншого, на ліквідацію незалежності України, повалення конституційного ладу, порушення суверенітету і територіальної цілісності держави, пропаганду війни, насильства, жорстокості, розпалювання національної, міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі та ненависті, вчинення терористичних актів, посягання на права і свободи людини, визначено як стратегічна ціль 1, виконання якої є необхідним для досягнення забезпечення інформаційної безпеки України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації та її широкомасштабним вторгненням 24.02.2022 на територію України, Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Пунктом 1 Указу постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який Указами Президента України неодноразово продовжувався. Наразі продовжено строк дії воєнного стану в Україні .

Відповідно до ч. 2 статті 12 Закону №2469-VIII до складу сектору безпеки і оборони входить, зокрема, Служба безпеки України, Державна міграційна служба України.

Згідно із ч.1 ст.19 Закону №2469-VIII Служба безпеки України є державним органом спеціального призначення з правоохоронними функціями, що забезпечує державну безпеку, здійснюючи з неухильним дотриманням прав і свобод людини і громадянина: 1) протидію розвідувально-підривній діяльності проти України; 2) боротьбу з тероризмом; 3) контррозвідувальний захист державного суверенітету, конституційного ладу і територіальної цілісності, оборонного і науково-технічного потенціалу, кібербезпеки, інформаційної безпеки держави, об`єктів критичної інфраструктури; 4)охорону державної таємниці.

Так, 12.04.2023 УСБУ в Житомирській області надіслало начальнику Управління ДМСУ у Житомирській області подання №57/3955 про скасування дозволу на імміграцію ОСОБА_1 на підставі вимог п.3 ст.12 Закону України "Про імміграцію" (дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України).

У поданні зазначено наступне: " Зокрема, встановлено, що громадянка рф ОСОБА_1 має посвідку на постійне проживання в Україні НОМЕР_1 від 15.06.2004, постійно проживає в Україні за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , має особисту сторінку в соціальній мережі "Одноклассники", яка пов`язана з номером телефону НОМЕР_3 , з ніком " ОСОБА_2 )", в якій публічно виправдовує збройну агресію рф проти України, розпочату у 2014 році, поширює символіку комуністичного тоталітарного режиму, заперечує та виправдовує злочинний характер комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років в Україні, що відповідно до чинного законодавства, становить загрозу громадському порядку та національній безпеці України.

За результатами розгляду подання про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 начальником Управління ДМСУ у Житомирській області затверджено висновок від 27.04.2023, в якому зазначено про доцільність скасування рішення ВГІФРО у Житомирській області від 08.06.2004 про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянці російської федерації ОСОБА_1 та скасування, визнання недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню, видану на підставі цього дозволу посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 15.06.2004.

У висновку підтверджено встановлені УСБУ в Житомирській області обставини та зазначено, що громадянка російської федерації ОСОБА_1 вчинила дії, спрямовані на дестабілізацію обстановки в Україні. УСБУ в Житомирській області з"ясовано, що ОСОБА_1 , шляхом поширення інформації щодо виправдання збройної агресії російської федерації в Україні вчиняє дії, які несуть інформаційну загрозу та відповідно загрозу національній безпеці України. Таким чином, інформація, викладена у поданні УСБУ в Житомирській області є підставою для скасування іноземцю дозволу на імміграцію в Україну, та відповідно і посвідки на постійне проживання.

Таким чином, Управлінням Служби безпеки України у Житомирській області встановлено, що позивач вчиняв дії, які становлять загрозу національній безпеці України.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що зазначені уподобання позивача, на думку суду, можуть свідчити про її проросійську позицію та про підтримання дій держави-агресора. Однак, такі дії не сумісні із статусом особи, яка може на законних підставах проживати в Україні та становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні.

Слід зауважити, що відповідно до Указу Президента України № 184/2020 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2020 року "Про застосування, скасування і внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів 3 (санкцій)", доступ до соціальної мережі "Одноклассники" та користування нею в Україні заборонено. Для того, щоб користуватися вищезазначеною соцмережею необхідно додатково встановлювати програму VPN, лише з допомогою якої можна користуватися сайтом.

В судовому засіданні в суді першої інстанції, позивачем не заперечувався факт наявності в її телефоні програми VPN та встановленого застосунку соціальної мережі "Однокласники", а також того факту, що сторінка у вказаній соціальній мережі з ніком " ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 )", на яку посилається третя особа, належить їй.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника відносно того, що відповідним публікаціям не ставила відмітку "уподобано", та пояснила, що їй невідомо хто користувався її телефоном, щоб заходити через її профіль у соціальну мережу "Однокласники", оскільки такі доводи нічим не підтверджені.

Верховний Суд, у постанові від 06 вересня 2022 року у справі № П/857/1/22 висловив позицію відносно того, що сповідування та пропаганда антиукраїнських - а правильніше проросійських - ідей, що сприяє таким чином окупантам у втіленні їхніх намірів, теж становить реальну загрозу національній безпеці, конституційному ладу України, її суверенітету і територіальній цілісності.

Суд вказав, що у той час, коли Збройні Сили України, виконуючи свій конституційний обов`язок, боронять від російських окупантів територіальну цілісність і недоторканність України та її суверенітет, демократичні інституції теж мають проявити свою "войовничість", але вже на правовому полі.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дії позивача щодо сприяння у поширенні інформації проросійського характеру з використанням свого акаунту в соціальній мережі несумісні із статусом особи, яка може на законних підставах проживати в Україні та становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні.

Колегія суддів також не бере до уваги доводи апелянта відносно того, що спірні рішення прийнято на підставі листа УСБУ в Житомирській, а не подання, оскільки саме подання було направлено УСБУ в Житомирській області відповідачу для прийняття відповідного рішення. Більше того, законодавством не встановлено в якій саме формі оформлюється відповідне подання.

Окрім того, позивач вказує на те, що його не запрошували для надання пояснень стосовно питання про скасування рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну.

З даного приводу, суд першої інстанції вірно звернув увагу, що до абзацу першого пункту 23 Порядку 1983 були внесені зміни згідно з Постановою КМ України № 19 від 13.01.2021, а саме у перше речення абзацу першого після слів "а також" доповнено словами "у разі необхідності". Відтак, з часу внесення змін до Порядку 1983 в УДМС у Житомирській області відсутній обов`язок запрошувати іноземців до УДМС у Житомирській області для відібрання пояснень під час скасування дозволу на імміграцію до України, а запрошення відбувається лише у разі необхідності.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Служба безпеки України, в силу своїх повноважень, за результатами розслідування та встановлення відповідних фактів, розцінила діяльність та поведінку позивача, як одну із потенційних загроз національній безпеці, здоров"ю, захисту прав і законних інтересів громадян та інших осіб, які знаходяться на території України. При цьому, в силу приписів Закону України "Про державну таємницю" встановлена Управлінням СБУ інформація не підлягає розкриттю, а Служба безпеки не має обов`язку доводити факту вчинення іноземцем дій, що загрожують національній безпеці. В свою чергу, УДМС у Житомирській області, не вправі надавати оцінку таким результатам розслідування та висновкам Служби безпеки.

Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2020 року у справі № 823/1499/17, вирішуючи спір у подібних правовідносинах про скасування особі дозволу на імміграцію згідно пункту 3 частини першої статті 12 Закону № 2491-III дійшов висновку, що підставою для скасування дозволу на імміграцію в Україну за цим пунктом є саме дії іммігранта, що становлять загрозу національній безпеці України чи громадському порядку в Україні. При цьому, Суд підкреслив, що зазначена норма не визначає такої умови для прийняття рішення про скасування відповідного дозволу, як доведення вини іммігранта у кримінальному чи адміністративному провадженні.

Отже, враховуючи встановлені Управлінням СБУ у Житомирській області обставини, які вказують на наявність загрози національній безпеці, громадському порядку та національним інтересам України, у розумінні ч.1 ст.1 Закону України "Про національну безпеку України", а також з урахуванням відсутності обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Управління ДМСУ у Житомирській області правомірно прийняло рішення про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на проживання позивачу.

Виходячи з вимог статті 13 Закону України "Про імміграцію" скасування та вилучення посвідки є похідним від рішення про скасування дозволу на імміграцію, а відтак оскільки підстав для скасування рішення, яким скасовано дозвіл на імміграцію не встановлено, відсутні підстави для скасування рішення, яким скасовано посвідку на постійне проживання.

Оскільки в Україні діє воєнний стан при якому обмежується норма статті 32 Конституції України, то дії УДМС у Житомирській області не можуть вважатися такими, що суперечать положенням Конституції України.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скасування рішень Управління Державної міграційної служби України у Житомирській про скасування дозволу на імміграцію в Україну та про скасування посвідки на постійне проживання громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 , оскільки вони прийняті на підставі Подання Служби безпеки України та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам сторін. Жодних нових доводів, які б вказували на порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Щодо інших доводів скаржника, зазначений у апеляційній скарзі, колегія суддів, згідно ч. 2 ст. 6 КАС України застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Зокрема, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст виготовлено 27 листопада 2023 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Полотнянко Ю.П. Граб Л.С.