Справа № 320/9567/23
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/9567/23 Головуючий у 1 інстанції: Дудін С.О.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної енергетичної компанії "Укренерго" на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 25.05.2023 у справі за адміністративним позовом Національної енергетичної компанії "Укренерго" до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації у відшкодуванні Національній енергетичній компанії "Укренерго" суми коштів у розмірі 12 260, 51 грн., виплачених працівнику підприємства, що відноситься до пільгових категорій громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації перерахувати на користь Національної енергетичної компанії "Укренерго" відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою компенсацій та допомоги працівникам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 12 260, 51 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу 10-денний строк з дня отримання копії ухвали суду, протягом якого позивачу необхідно було усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати уточнену позовну заяву (два примірника), з урахуванням вказаних судом зауважень; надати заяву про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску; надати належним чином засвідчену копію свідоцтва про смерть ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (два примірника).

19.05.2023 на адресу суду першої інстанції від позивача надійшла заява з додатками. До вказаної заяви позивачем додано заяву про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.05.2023 позовну заяву повернуто позивачу з усіма доданими до неї документами.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.05.2023 позивач подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати її, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотивами оскаржуваної ухвали є те, що позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом з пропуском строку, встановленого КАС України, а причини пропуску такого строку, які зазначені позивачем є неповажними, а тому позовна заява підлягає поверненню відповідно до ст. 169 КАС України.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Процесуальне законодавство встановлює вимоги до змісту позовної заяви. Такі вимоги визначені статтею 160 КАС України.

Так, згідно приписів цієї норми, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

В позовній заяві зазначаються:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень;

4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;

10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;

11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Якщо позовна заява подається представником, то у ній додатково зазначаються відомості, визначені у пункті 2 частини п`ятої цієї статті стосовно представника.

У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

За правилами, встановленими статтею 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, участь у судовому засіданні щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні, тощо.

Згідно із статтею 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (пункт 1 частини четвертої статті 169 КАС України).

Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. Недоліки можуть стосуватися як позовної заяви (змісту та форми), так і порядку подання.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу 10-денний строк з дня отримання копії ухвали суду, протягом якого позивачу необхідно було усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати уточнену позовну заяву (два примірника), з урахуванням вказаних судом зауважень; надати заяву про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску; надати належним чином засвідчену копію свідоцтва про смерть ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (два примірника).

19.05.2023 до Київського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано:

- позовну заяву (2 примірника);

- копію свідоцтва про смерть;

- заява про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою.

У поданій заяві про поновлення процесуального строку звернення до суду позивач вказав, що у зв`язку з воєнним станом НЕК "Укренерго" зобов`язало всіх працівників, крім оперативно-диспетчерського персоналу, працювати дистанційно. Вказані обставини, за твердженням позивача, зумовили неможливість вчасного звернення до суду.

Щодо висновків суду першої інстанції про відсутність правових підстав для поновлення строку на звернення до адміністративного суду, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що вирішальним для визначення строків звернення до адміністративного суду є встановлення факту, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд, про що останнім зазначено у постанові від 21.03.2019 у справі 826/5240/18.

Згідно матеріалів справи, предметом позову у даній справі є правомірність відмови Управління соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації у відшкодуванні Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго" суми коштів у розмірі 12 260,51 грн., виплачених працівнику підприємства, що відноситься до пільгової категорії громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З матеріалів справи вбачається, що відмова відповідача у відшкодуванні коштів оформлена листом від 14.07.2022 №10/35-3549.

Таким чином, звернувшись 13.02.2023 до суду з позовом у цій справі, позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку, у зв`язку з чим, позивачу було запропоновано надати заяву про поновлення строку звернення до суд з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.

Як вже було зазначено вище, що у поданій заяві про поновлення процесуального строку звернення до суду позивач вказав, що у зв`язку з воєнним станом НЕК "Укренерго" зобов`язало всіх працівників, крім оперативно-диспетчерського персоналу, працювати дистанційно. Вказані обставини, за твердженням позивача, зумовили неможливість вчасного звернення до суду.

Відмовляючи у поновленні строку на апеляційне оскарження, суд першої інстанції інстанції виходив з того, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує відмову Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації у відшкодуванні Національній енергетичній компанії "Укренерго" суми коштів у розмірі 12 260, 51 грн., виплачених працівнику підприємства, що відноситься до пільгових категорій громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та пов`язані із дійсними, істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами, а посилання позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду на те, що ним пропущений строк звернення до суду через введення воєнного стану в Україні - визнається судом необґрунтованим, оскільки будь-яких доказів на підтвердження того, що саме воєнний стан зумовив пропуск строку звернення до суду не надано.

Оцінюючи вказані вище обставини, колегія суддів звертає увагу, що КАС України не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку звернення до суду. Тому це питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу.

Згідно з усталеною судовою практикою поважними визнаються обставини, які виникли або тривали протягом строку звернення до суду, є об`єктивними, не залежать від дій особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами для своєчасного звернення до суду в конкретній справі. Для оцінки поважності причин суд має враховувати обставини, які стали причиною пропуску процесуального строку, а також поведінку сторони, зокрема її добросовісність.

При цьому, положення КАС України визначають можливість незастосування негативних наслідків пропущення процесуальних строків з метою сприяння лише тим особам, які добросовісно ставляться до виконання своїх обов`язків, але які пропустили строки за відсутності їхньої волі до цього.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що поважність причин пропуску строку підлягає оцінці у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин.

Щодо посилання апелянта в обґрунтування поважності підстав пропуску строку звернення до суду на обставину запровадження на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, який затверджено Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, строк дії якого в подальшому продовжено та який триває і наразі.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Верховний Суд на сайті Судової влади України оприлюднив інформацію щодо особливостей здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, зокрема, зауважив, що навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим.

Поряд з цим, Верховний Суд у постанові від 25 серпня 2022 року у справі №240/3771/21 вказав, що введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Питання поновлення або наявності підстав для продовження відповідного процесуального строку вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у відповідній заяві. Саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу такого органу, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.

Тобто, введення воєнного стану може бути поважною причиною пропущення процесуального строку, якщо це пов`язано не з загальними, а конкретними причинами.

Так, апелянт у своїй апеляційній скарзі зазначає, що 17.10.2022 під час ранкової атаки російською федерацією дронами-камікадзе міста Києва постраждала будівля компанії НЕК «Укренерго», після чого працівників даної компанії було евакуйовано з будівлі та з метою безпеки заборонено строком на два місяці перебувати протягом робочого дня на робочих місцях.

Щодо вказаних посилань колегія суддів зауважує, що дійсно 17.10.222 російською федерацією було завдано ракетний удар по території України, зокрема, по м. Києву, що є загальновідомим фактом, що не потребує додаткового доказування. Однак, доказів на підтвердження того, що працівникам заборонено строком на два місяці перебувати протягом робочого дня на робочих місцях та вони не могли здійснювати свої службові обов`язки позивачем не надано. Також, не надано і доказів, як про запровадження дистанційної роботи, так і про переведення працівників компанії на дистанційний режим роботи.

Більше того, колегія суддів звертає увагу, що після спливу двох місяців з 17.10.2022 у позивача було достатньо часу для звернення до суду з даним позовом у визначений КАС України строк, оскільки такий строк спливав 14.01.2023.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ракетні удари по території України вплинули на несвоєчасність звернення до суду з даною позовною заявою.

Отже, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з позовними вимогами та належних обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивачем не наведено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду з даним позовом та про наявність підстав для повернення позовної заяви у відповідності до вимог статті 123 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Пунктом 9 частини 4 статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем не надано належного обґрунтування щодо поважності причин пропуску строку для звернення до суду та вірно повернув позовну заяву на підставі ст. 169 КАС України.

При цьому, судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування спірної ухвали.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної енергетичної компанії "Укренерго" залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 25.05.2023 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 24.11.2023.