Справа № 120/6907/23
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2023-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/6907/23

Головуючий у 1-й інстанції: Комар Павло Анатолійович

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

24 листопада 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до головного управління ДПС у Вінницькій області у якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.04.2023 за №4254/02-32-09-04/ НОМЕР_1 , яким до позивачки застосовані штрафні санкції у розмірі 60 000 грн.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25.07.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.07.2023 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідач, видаючи наказ №594К від 07.03.2023 про проведення фактичної перевірки її діяльності, не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України. Також позивачка вказує на необґрунтованість висновків відповідача про виявлені у ході перевірки порушення.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що при прийнятті наказу про проведення фактичної перевірки неухильно та послідовно дотримано норм податкового законодавства, якими врегульовано процедуру проведення фактичної перевірки. Факти виявлених у ході перевірки порушень належним чином доведені та не їх наявність не спростована позивачем.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2023, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що заступником начальника ГУ ДПС у Вінницькій області видано наказ від 07.03.2023 №594-к, згідно якого з метою протидії незаконному обігу пального, впорядкування обліку пального та здійснення функцій у сфері виробництва і обігу спирту алкогольних напоїв, тютюнових виробів, пального та з питань дотримання вимог Податкового кодексу України (ПК України), Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 та інших нормативно-правових актів, які регулюють виробництво, зберігання і обіг спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального в Україні, керуючись статтями 20, 61, 62, на підставі підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, на виконання вимог пункту 82.3 статті 82 ПК України та доповідної записки управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Вінницькій області №368/02-32-09-01 від 06.03.2023, наказано провести фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою місця здійснення господарської діяльності (розташування акцизного складу: Вінницька обл., Бершадський р-н, с. Серебрія, автодорога Могилів-Подільський-Ямпіль-Бершадь-Умань 191 км + 450 м, АЗС, терміном 10 діб, за період з 20.03.2020.

На підставі п.п. 75.1.3 п.75.1 ст.75, п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, відповідно до наказу ГУ ДПС у Вінницькій області від 07.03.2023 №594-к посадовими особами ГУ ДПС у Вінницькій області, проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 за адресою місця здійснення господарської діяльності (розташування акцизного складу: Вінницька обл., Бершадський р-н, с. Серебрія, автодорога Могилів-Подільський-Ямпіль-Бершадь-Умань 191 км + 450 м, АЗС, з питань обліку та обігу пального, дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 20.03.2020 по 17.03.2023.

За результатами перевірки складено Акт №3922/02-3209-04/ НОМЕР_1 від 17.03.2023 про результатами фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань обліку та обігу пального, дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 20.03.2020 по 17.03.2023.

Під час перевірки встановлено та зафіксовано в Акті, зокрема, що ФОП ОСОБА_1 у порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України у період з 01.04.2020 по 3.03.2023 на акцизному складі №1008865 здійснювала фізичний відпуск (продаж) пального споживачам, через витратоміри-лічильники в кількості три одиниці, а саме: ПРК №1 заводський №2790/02/6, ПРК №2 заводський №2789/02/6 та ГРК №3 заводський №0711009 без позитивного результату повірки та оцінки відповідності.

На підставі вказаного висновку, 06.04.2023 уповноваженою особою Головного управління ДПС у Вінницькій області, прийнято податкове повідомлення-рішення №4254/02-32-09-04/ НОМЕР_1 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій в розмірі 60000 грн.

Позивач не погодилася з вказаним рішенням, а тому звернулася до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно призначено фактичну перевірку позивача. Встановлений перевіркою факт порушення знайшов своє підтвердження під час розгляду справи.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп. 80.2.1 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80);

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (пп. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80);

- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пп. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80);

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80).

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (Закон № 481/95-ВР) за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Приписами частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів.

Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в постанові від 20.02.2020 у справі №826/17123/18 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

У постанові від 28.09.2022 у справі № 160/2552/21 Верховний Суд зауважив, що ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формального порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Встановлено, що як на підставу для проведення фактичної перевірки позивача у наказі ГУ ДПС у Вінницькій області від 07.03.2023 №594-к зазначено підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, пункту 82.3 статті 82 ПК України та доповідну записки управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Вінницькій області №368/02-32-09-01 від 06.03.2023.

Тобто, приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на доповідну записку управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Вінницькій області та норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Але, при цьому відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього підприємства, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав чітку мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.

Крім того, у доповідній записці №368/02-32-09-01 від 06.03.2023 вказано, що аналізом електронних баз даних вбачається ймовірне порушення позивачем вимог пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України в частині зберігання пального без встановлення та реєстрації рівнемірів-лічильників рівня пального в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у введеному в експлуатацію резервуарі.

Отже, вказана інформація є загальною та не вказує на жодні порушення податкового законодавства, вчинені позивачем.

Водночас, інформація як підстава, яка підпадає під дію підпунктів 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, повинна містити інформацію про хоча і можливі, проте конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

Верховний Суд у постанові від 05.03.2019 у справі № 820/4893/18 зазначив, що інформація, яка надходить до податкових органів, може бути підставою для проведення фактичної перевірки згідно статті 80 ПК України, лише у тому випадку, якщо в такій йдеться посилання на конкретні порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

У постанові від 18.12.2018 у справі № 820/4895/18 Верховний Суд в подібних правовідносинах вказав, що у наказі про призначення фактичної перевірки, має бути крім посилання на норми, що їх регулюють, посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, інформація, яка слугувала підставою.

Аналогічна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року по справі №820/4891/18, від 18 квітня 2022 у справі №440/6887/20.

У постановах Верховного Суду від 01.07.2019 у справі № 140/2181/18, від 10.07.2019 у справі № 160/7669/18 вказано, що оцінка правомірності проведеної перевірки повинна надаватися з урахуванням достатності змісту наказу для висновків про фактичну підставу проведення відповідної перевірки. При цьому суд зазначає, що "підстава" це не нумероване позначення пункту 80.2 статті 80 ПК України, а обставини, які в цьому підпункті розкриваються та мають об`єктивно існувати.

Крім того, фактична перевірка спрямована на виявлення і фіксацію існуючих на момент її проведення порушень, а не можливих порушень ретроспективно за певний період, що передує фактичній перевірці, що мало місце у даному випадку. Зазначене свідчить про намагання здійснити документальну позапланову перевірку, керуючись правовим регулюванням підстав і порядку проведення фактичних перевірок, що не узгоджується з нормами ПК України і слугує додатковою підставою для задоволення позову.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав письмових та належним чином оформлених доказів, які б підтверджували, що підставою для прийняття наказу про проведення фактичної перевірки позивача, була інформація про можливі порушення позивачем вимог податкового законодавства за адресами місця зберігання пального. Адже, у такому наказі відповідача про проведення перевірки відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки.

Отже, призначення та проведення фактичної перевірки щодо позивача було здійснено протиправно, що нівелює правові наслідки такої перевірки та свідчить про протиправність та необхідність скасування прийнятого за висновками такої перевірки податкового повідомлення-рішення від 06.04.2023 за №4254/02-32-09-04/.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, за результатом судового розгляду даної справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позову, позивачу підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір в сумі 6710 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 липня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області від 06.04.2023 за №4254/02-32-09-04/ НОМЕР_1 .

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області судовий збір у сумі 6710 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.