Справа № 758/12075/22
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 вересня 2023 року (м. Київ, дата складання повного тексту - 06.09.2023) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Енергетичної митниці про скасування постанов у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправними та скасувати постанови Енергетичної митниці від 27.10.2022, якими позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ст.485 МК України з накладенням штрафу, а саме: 1) у справі про порушення митних правил № 0016/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0016/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; 2) у справі про порушення митних правил № 0017/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0017/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; 3) у справі про порушення митних правил № 0039/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0039/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; 4) у справі про порушення митних правил № 0040/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0040/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; 5) у справі про порушення митних правил № 0041/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0041/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; 6) у справі про порушення митних правил № 0042/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0042/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; 7) у справі про порушення митних правил № 0043/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0043/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; 8) у справі про порушення митних правил № 0044/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0044/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; 9) у справі про порушення митних правил № 0045/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0045/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; 10) у справі про порушення митних правил № 0046/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0046/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; 11) у справі про порушення митних правил № 0047/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0047/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; 12) у справі про порушення митних правил № 0048/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0048/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; 13) у справі про порушення митних правил № 0049/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0049/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; 14) у справі про порушення митних правил № 0050/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0050/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; 15) у справі про порушення митних правил № 0051/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0051/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; 16) у справі про порушення митних правил № 0052/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0052/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; 17) у справі про порушення митних правил № 0053/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0053/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що посадовими особами Енергетичної митниці ДМС України при складанні протоколу про порушення митних правил та винесенні постанов у справі про порушення митних правил не були з`ясовані об`єктивні обставини справи, не надано належної правової оцінки тому факту, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України. Також зазначає, що протокол про порушення митних правил не містить даних щодо місця і часу вчинення порушення митних правил. ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про дату і час його складання, оскільки повідомлення про дату та місце складання протоколу, а також самі протоколи не направлялись за місцем реєстрації ОСОБА_1 . Посилається на необ`єктивність та неповноту провадження у справі про порушення митних правил та необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; пропуск строків притягнення до відповідальності.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Енергетичною митницею при винесенні постанов повно з`ясовано всі обставини справи, що призвело до вірних висновків, та прийнято законне і обґрунтоване рішення. Директор ТОВ «Авантаж-7» ОСОБА_1 не скористався можливістю продовжити граничні терміни подання додаткових митних декларацій, відповідно до вимог Закону України від 24.03.2022 № 2142-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану», шляхом звернення до митного органу з відповідною заявою. Зазначає, що позивач протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ст.485 МК України,- за порушення строків подання митних декларацій у строк і несвоєчасну сплату митних платежів у строки, встановлені МК України.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 06 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з`ясовано усіх обставин у справі, що мають значення для справи. Зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, у зв`язку із чим позивача неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує його та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 14 квітня 2020 року між ТОВ «Авантаж-7» та Закритим акціонерним товариством «Білоруська нафтова компанія» (Республіка Білорусь) був укладений контракт № 9-14-12/454 на постачання нафтопродуктів та газів вуглеводневих скраплених.

На виконання даного контракту відповідно до тимчасових митних декларацій типу «ІМ 40 ТФ» №UA903080/2022/000065 від 21.01.2022; №UA903020/2022/001359 від 01.02.2022; №UA903020/2022/000930 від 25.01.2022; №UA903020/2022/001565 від 07.02.2022; №UA903020/2022/000930 від 25.01.2022; №UA903020/2022/001422 від 02.02.2022 №UA903020/2022/000836 від 22.01.2022;№ UA903020/2022/001566 від 08.02.2022; №UA903020/2022/001361 від 01.02.2022;№ UA903020/2022/001403 від 02.02.2022; №UA903020/2022/001728 від 11.02.2022;№ UA903020/2022/001360 від 01.02.2022; №UA903020/2022/001404 від 02.02.2022;№ UA903020/2022/001084 від 27.01.2022; №UA903020/2022/001570 від 08.02.2022;№ UA903020/2022/001747від 11.02.2022 та №UA903020/2022/001567 від 08.02.2022 директором ТОВ «Авантаж-7» ОСОБА_1 було надано товар «газ скраплений вуглеводневий, фракція пропанова» до митного оформлення.

До відділу митного оформлення Енергетичної митниці в період з 21 січня 2022 року по 20 липня 2022 року директором ТОВ «Авантаж-7» ОСОБА_1 подано тимчасові митні декларації типу ІМ 40 ТФ, а потім додаткові ІМ 40 ДТ, якім присвоєно відповідні номери на товар «газ скраплений вуглеводний, фракція пропанова», у відповідній кількості та вартістю.

З вказаними митними деклараціями до митного контролю та митного оформлення подано документи, передбачені статтею 335 Митного кодексу України, а також контракт від 14.04.2020 № 9-4-12/454.

Енергетичною митницею товар за вказаними тимчасовими деклараціями було випущено у заявлений митний режим під зобов`язання подати додаткові митні декларації у строк до 3 місяців.

У липні 2022 року директором ТОВ «Авантаж-7» було подано до відділу митного оформлення додаткові митні декларації типу «ІМ40 ДТ».

При цьому до подання вказаних митних декларацій позивачем донараховано та сплачено до державного бюджету митні платежі.

У зв`язку з виявленим фактом несплати митних платежів у строк, встановлений законодавством, Енергетичною митницею відносно директора ТОВ «Авантаж-7» ОСОБА_1 у вересні 2022 року було складено протоколи про порушення митних правил за ознаками правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України.

27 жовтня 2022 року Енергетичною митницею винесено оскаржувані постанови у справах про порушення митних правил: №0016/90300/22, №0017/90300/22, №0039/90300/22, №0040/90300/22, №0041/90300/22, №0042/90300/22, №0043/90300/22, №0044/90300/22, №0045/90300/22, №0046/90300/22, №0047/90300/22, №0048/90300/22, №0049/90300/22, №0050/90300/22, №0051/90300/22, №0052/90300/22, №0053/90300/22.

Зі змісту вказаних постанов вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у відповідному розмірі.

Не погоджуючись із вказаними постановами, позивач за захистом своїх порушених прав та законних інтересів звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що постанови у відношенні позивача за статтею 485 МК винесені законно та обґрунтовано, з додержанням норм процесуального права, підстави для їх скасування відповідно до статті 531 МК відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Частиною 1 статті 258 МК України встановлено, що під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим. Оформлення митним органом митної декларації, заповненої у звичайному порядку, є випуском товарів у заявлений митний режим.

Якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, вона може подати митному органу тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобов`язання про подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації (частина перша статті 260 МК України).

Оформлення митним органом тимчасової митної декларації є випуском товарів у заявлений митний режим.

Відповідно до частини першої статті 485 МК (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних постанов) заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Для цілей вирішення даного спору, варто звернути увагу, що рішенням Конституційного Суду України від 15.06.2022 № 4-р(ІІ)2022 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац другий статті 485 МК, а втрату ним чинності відтерміновано на шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Також слід звернути увагу на те, що з 15.12.2022, законодавець Законом України від 16.11.2022 № 2760-IX змінив санкцію статті 485 МК, встановивши відповідальність у розмірі штрафу в розмірі від 50 до 150 відсотків несплаченої суми митних платежів. Таким чином, у порівнянні із застосованою редакцією статті 485 МК, відповідальність було зменшено.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно частини третьої статті 3 МК норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що не зважаючи на те, що у строк до 15.12.2022 діяла санкція статті 485 МК, яка передбачала відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, однак в силу згаданих приписів частини першої статті 58 Конституції України та частини третьої статті 3 МК колегія суддів приймає до уваги зворотну силу Закону України від 16.11.2022 № 2760-IX, який пом`якшив застосовану до позивача санкцію статті 485 МК.

Переходячи до диспозиції статті 485 МК, то буквальне її тлумачення свідчить, що нею визначено кілька окремих об`єктів правопорушень:

(1) заявлення в митній декларації та/або надання митному органу документів, що містять неправдиві відомості щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару;

(2) заявлення в митній декларації та/або надання митному органу документів, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості;

(3) несплата митних платежів у строк, встановлений законом;

(4) інші протиправні дії;

(5) використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Також, диспозиція цієї статті для окремих правопорушень визначає також і їх суб`єктивну сторону, зокрема: для 1-2 правопорушень метою їх вчинення має бути неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру; для 4-го правопорушення метою його вчинення має бути ухилення від сплати митних платежів.

Проте, важливо відмітити, що для 3 та 5 порушень стаття 485 МК у згаданій редакції не визначає особливостей їх суб`єктивної сторони, зокрема спеціальної мети.

Відтак, відповідальність за статті 485 МК у зв`язку із несплатою митних платежів у строк, встановлений законом, настає незалежно від того, чи мала особа мету неправомірного звільнення, зменшення розміру чи ухилення від сплати митних платежів.

Досліджуючи суть спірних правопорушень, колегія суддів зазначає, що приймаючи оскаржувані постанови, відповідач наполягав на тому, що не дотримавшись строків сплати митних платежів, позивач порушив частину п`яту статті 261 МК.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 261 МК у разі якщо значення ціни товару в зовнішньоекономічному договорі визначається за формулою і на дату декларування невідоме, декларант або уповноважена ним особа має право подати додаткову декларацію протягом 90 днів з дати випуску товарів.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що наведена норма визначає виключно строк подання додаткової декларації у тому разі, якщо значення ціни товару в зовнішньоекономічному договорі визначається за формулою і на дату декларування невідоме. Будь-яких інших строків, у тому числі і строків сплати митних платежів, та/або відсилочних посилань на такі строки, наведена норма не містить.

В даному випадку, у січні та лютому 2022 року позивачем було подано до Енергетичної митниці тимчасові митні декларації типу «ІМ40ТФ».

Енергетичною митницею товар за вказаними тимчасовими деклараціями було випущено у заявлений митний режим під зобов`язання подати додаткові митні декларації у строк до 3 місяців.

Протягом визначеного Енергетичною митницею строку (90 днів) додаткові декларації позивачем до контролюючого органу надані не були.

У матеріалах справи відсутні докази притягнення позивача до адміністративної відповідальності за несвоєчасне подання додаткових митних декларацій.

Фактично директор ТОВ «Авантаж-7» подав додаткові митні декларації типу «ІМ40 ДТ» у липні 2022 року та сплатив митні платежі до Державного бюджету України, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 297 МК України, відповідно до якої передбачено можливість для декларанта сплатити митні платежі в день подання декларації.

Проте вважаючи, що позивач порушив строки сплати митних платежів, контролюючий орган у вересні 2022 року склав протоколи про порушення митних правил за ознаками правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України та у подальшому оскаржувані постанови.

Платниками мита є зокрема особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених МК України (ст. 276 МК України).

Статтею 278 МК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 297 МК у разі ввезення товарів на митну територію України суми митних платежів, нараховані декларантом (уповноваженою ним особою) або митним органом, підлягають сплаті до Державного бюджету України платником податків до або на день подання митному органу митної декларації для митного оформлення, крім випадків, якщо відповідно до цього Кодексу товари ввозяться на митну територію України із звільненням від оподаткування митними платежами або випускаються у відповідний митний режим за спрощеною декларацією в межах спеціальних спрощень, наданих підприємству, яке отримало авторизацію АЕО-С.

У разі випуску товарів у відповідний митний режим за спрощеною митною декларацією в межах спеціальних спрощень, наданих підприємству, яке отримало авторизацію АЕО-С, митні платежі повинні бути сплачені не пізніше дня подання до митного органу відповідної додаткової декларації до такої спрощеної декларації.

Аналіз наведених та інших норм статті 297 МК свідчить, що строк сплати митних платежів не пов`язуються ні з певною календарною датою, ні з певним періодом часу. Норми чинного законодавства встановлюють виключно граничний строк сплати митних платежів, який, згідно викладених приписів, пов`язаний із вказівкою на подію - подання до митного органу відповідної декларації.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що норми частини п`ятої статті 261 та статті 297 МК не є взаємопов`язаними. Визначені у частині п`ятій статті 261 МК строки подання додаткової декларації, не встановлюють, не заміняють та не скасовують визначені статтею 297 МК строки сплати митних платежів. Тобто, встановлення у частині п`ятій статті 261 МК періоду для подання додаткової декларації, не встановлює такого ж періоду для сплати митних платежів за такою декларацію.

Відповідно до ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Враховуючи викладене, з поданням додаткової декларації, особа, яка ввозить товари на митну територію України, повинна сплатити всі нараховані митні платежі до Державного бюджету України.

В даному випадку, як було зазначено вище, позивач до подання додаткових митних декларацій донарахував та сплатив до державного бюджету митні платежі, а саме податок на додану вартість, що не заперечується відповідачем.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем ні у оскаржуваних постановах, ні під час судового засідання на запитання суду, не було вказано норму законодавства, яка зобов`язує сплатити митні платежі у строк 90 днів з дня подання тимчасових митних декларацій.

Відтак, відповідач та суд першої інстанції дійшли помилкових висновків про те, що частина п`ята статті 261 МК встановлює строки сплати митних платежів, обмежуючи їх періодом у 90 днів, перебіг якого розпочинається з дати випуску товарів.

Отже, для цілей притягнення особи до відповідальності за статтею 485 МК у зв`язку із несплатою митних платежів, слід встановити порушення строків їх сплати, що визначені статтею 297 МК.

Так, сторонами не заперечується, а також вбачається з оскаржуваних постанов, при поданні додаткових митних декларацій форми «ІМ 40 ДТ», позивачем були донараховані та сплачені до державного бюджету відповідні митні платежі. Факту заниження розміру таких платежів відповідачем встановлено не було.

Відтак, у спірних правовідносинах ТОВ «Авантаж-7» дотриманий встановлений законом строк сплати митних платежів, а тому підстав для притягнення з цих підстав позивача до адміністративної відповідальності за статтею 485 МК не було.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача, що ОСОБА_1 не скористався можливістю продовжити граничні терміни подання додаткових митних декларацій, відповідно до вимог Закону України від 24.03.2022 №2142-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану», шляхом звернення до митного органу з відповідною заявою, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач двічі повідомляв письмово Енергетичну митницю про те, що у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України у нього немає можливості подати додаткові декларації.

Також у листі було зазначено що ТОВ «Авантаж-7» зобов`язувалось подати додаткові декларації по можливості у найкоротші терміни.

Тобто, відповідачем не взято до уваги, що невиконання такого обов`язку було обумовлено не умислом позивача як посадової особи ТОВ «Авантаж-7», а об`єктивною неможливістю подати такі декларації.

Разом із тим, на переконання колегія суддів подання вказаних листів (т.7 а.с. 57 (на звороті), 58 (на звороті), з урахування їх змісту, контролюючий орган мав розцінювати як необхідність продовження граничних термінів подання додаткових митних декларацій.

При цьому, колегія суддів не приймає доводи апелянта, як на підставу для скасування оскаржуваних постанов, що в них зазначено, що ОСОБА_1 є директором ТОВ «Авантаж 7», у той час як Каланча М.М. є директором ТОВ «Авантаж-7», тобто наголошено про різні суб`єкти декларування.

Разом із тим, наявність чи відсутність у назві Товариства знаку «-», не спростовує правильність зазначення в реквізитах спірних постанов коду ЄДРПОУ та іншої інформації, яка дозволяє встановити особу, яку притягнуто до відповідальності.

За таких обставин колегія суддів дійшла до висновку, відповідачем не доведено наявність у діях позивача об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності та прийняття контролюючим органом постанов відносно позивача від 27.10.2022 №0016/90300/22, №0017/90300/22, №0039/90300/22, №0040/90300/22, №0041/90300/22, №0042/90300/22, №0043/90300/22, №0044/90300/22, №0045/90300/22, №0046/90300/22, №0047/90300/22, №0048/90300/22, №0049/90300/22, №0050/90300/22, №0051/90300/22, №0052/90300/22, №0053/90300/22 є протиправним, а спірні постанови підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог, колегія судді дійшла до висновку про стягнення на користь позивача суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги відповідно до приписів ст.139 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 вересня 2023 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови Енергетичної митниці від 27 жовтня 2022 у справах про порушення митних правил №0016/90300/22, №0017/90300/22, №0039/90300/22, №0040/90300/22, №0041/90300/22, №0042/90300/22, №0043/90300/22, №0044/90300/22, №0045/90300/22, №0046/90300/22, №0047/90300/22, №0048/90300/22, №0049/90300/22, №0050/90300/22, №0051/90300/22, №0052/90300/22, №0053/90300/22.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Енергетичної митниці ДМС України (04215, м. Київ, вул. Світлицького, 28а, ) на користь ОСОБА_1 (60522, Чернігівська обл., Герцаївський р-н, с. Горбово, РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 21088,50 грн (двадцять одна тисяча вісімдесят вісім гривень 50 коп.).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови виготовлено 23.11.2023.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна