Справа № 240/5432/22
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2023-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
24 листопада 2023 року м. Житомир справа № 240/5432/22
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно чинного законодавства обов`язок щодо оформлення товарно-транспортної накладної покладається на вантажовідправника, в той же час чинне законодавство не містить норм, які б покладали на автомобільного перевізника прямий обов`язок здійснення контролю правильності оформлення вантажовідправником всіх відомостей, внесених до товарно-транспортної накладної. Через це, при наявності у автомобільного перевізника на момент проведення перевірки документів - відповідної товарно-транспортної накладної, підстав для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу немає.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 24.03.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
09.08.2022 ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду задоволено заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову.
29.08.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до змісту якого відповідач заперечує проти заявлених вимог та просить відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування відзиву вказав, що долучені до матеріалів адміністративного позову документи не свідчать про пред`явлення усіх документів на момент складання акта про проведення перевірки. Відсутність необхідних документів, а саме: товарно-транспортної накладної, оформленої належним чином (відсутні марка, модель автомобіля, напівпричепа, код ЄДРПОУ відправника, ідентифікаційний код вантажоодержувача), визначених положеннями Закону №2344-ІІІ та Порядку №1567 на момент проведення рейдової перевірки, знайшло своє відображення в акті від 21.10.2021 №297632. Відтак, під час перевірки було виявлено порушення вимог ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Крім того, відповідач посилається на те, що акт перевірки містить проставлений особистий підпис, як свідчення про підтвердження ознайомлення з встановленими обставинами порушень.
Згідно з частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до положень частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що уповноваженими особами Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (у Житомирській області) 21.10.2021 на підставі направлення від 18.10.2021 №013860 проводилась рейдова перевірка на 125 км а/д М-21 «Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський», під час якої було перевірено транспортний засіб марки RENAULT PREMIUM 400, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 .
Під час здійснення перевірки документів було встановлено, що вантажовідправником є ТОВ "Лабрадорит", а вантажоодержувачем є ФОП ОСОБА_1 .
За результатами проведення рейдової перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 21.10.2021 №297632 в якому вказано, що під час надання послуг з вантажних перевезень встановлено порушення абзацу третього частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: під час перевірки були відсутні документи передбачені ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" зокрема товарно-транспортна накладна (а.с.14).
Вважаючи вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 1 Закону №2344-ІІІ передбачено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.
Відповідно до статті 6 Закону №2344-ІІІ державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (стаття 33 Закону №2344-ІІІ).
Статтею 34 Закону №2344-III визначено, що автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів і забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.
Пунктом 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, встановлено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39, 48 Закону №2344-ІІІ документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Статтею 48 Закону №2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством.
Законом України від 03.06.2021 №1534-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю", який набрав чинності 01.10.2021, внесені зміни до ст.48 Закону №2344-ІІІ, зокрема доповнено статтю абзацами п`ять - одинадцять, в яких зазначено, що при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити: дата і місце складання; вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення; вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; пункти завантаження і розвантаження.
Відповідно до абзацу третього частини 1 статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Даною нормою не передбачена відповідальність перевізника за перевезення пасажирів та вантажів з неналежно оформленою товарно-транспортною накладною.
Пунктом 8 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Судом встановлено, що у водія транспортного засобу була наявна товарно-транспортна накладна, яку відповідач вважає відсутньою.
У товарно-транспортній накладній зазначено відомості про вантажовідправника, вантажоодержувача, перевізника та транспортний засіб.
Відповідно до товарно-транспортної накладної від 20.10.2021 №000985 автомобільним перевізником є ОСОБА_2 , який був також і водієм та здійснював перевезення вантажу "блок лабрадориту некондиційний" з с.К.-Брід до м.Коростишева, вантажовідправником є ТОВ "Лабрадорит", вантажоодержувачем ФОП ОСОБА_1 (позивач), перевезення здійснювалось автомобілем з д.н.з. НОМЕР_2 з причепом д.н.з. НОМЕР_3 (а.с. 15).
Однак, в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №297632 від 21.10.2021 (далі - Акт проведення перевірки) зазначено, що під час перевірки виявлено порушення надання послуг з вантажних перевезень вантажовідправник ТОВ "Лабрадорит", вантажоодержувач ФОП ОСОБА_3 , вантаж блок лабрадориту ТТН №000985 від 20.10.2021, в ТТН відсутні записи: марка, модель автомобіля, напівпричіп, ЄДРПОУ, індивідуальний код відправника, вантажоодержувача, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" абзац 3 частини 1 - під час перевірки відсутні документи передбачені статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: товарно-транспортна накладна (а.с. 14).
Як встановлено судом, вантажовідправником була оформлена товарно-транспортна накладна від 20.10.2021 №000985, яка має незначні недоліки, що допущені вантажовідправником, а не перевізником, що не свідчить про неможливість ідентифікації вантажного перевезення та відсутність товарно-транспортної накладної та дозволяє ідентифікувати як перевізника так і транспортний засіб. Суд вважає, що інспектор під час перевірки застосував надмірний формалізм, що спричинило порушення прав позивача, у зв`язку з чим, враховуючи положення статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що постанова від 30.11.2021 №309403 про застосування адміністративно-господарського штрафу є неправомірною та підлягає скасуванню.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваної постанови від 30.11.2021 №309403 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ФОП ОСОБА_1 , тому суд задовольняє позовні вимоги.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 2481,00 грн на відшкодування витрат зі сплати судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.М. Гурін