Справа № 380/17990/22
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 380/17990/22 пров. № А/857/15429/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року (головуючого судді Карп`як О.О., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Львів) у справі № 380/17990/22 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14.12.2022 звернулася в суд з позовом до Львівської митниці в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ в.о начальника Львівської митниці О. Шахрая від 17 листопада 2022 року № 274-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення», стягнути судові витрати з відповідача.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року задоволено позов повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням Львівська митниця оскаржила його в апеляційному порядку, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права. Вказує, що митне оформлення транспортного засобу за митною декларацією від 30.06.2022 №UА209180/2022/045850, здійснено головним державним інспектором ВМО № 2 митного поста «Городок» Львівської митниці Сиротою Оксаною Григорівною з порушення вимог пункту 3 частини 1 статті 264 Митного кодексу України, пункту 4.4, 4.5, 4.9 розділу IV наказу МФУ від 30.05.2012 №631 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа» та пункту 2 частини 1 статті 292 Митного кодексу України, що призвело до надання преференцій за кодом пільги 311 передбачених Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» та як наслідок до неправомірного звільнення від сплати митних платежів на суму 73863,16 грн., що свідчить про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме - невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2023 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що наказом Львівської митниці від 06.10.2022 №192-дс «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » порушено дисциплінарне провадження стосовно головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Городок» Львівської митниці ОСОБА_1 на підставі доповідної записки заступника начальника Львівської митниці від 26.09.2022 №7.4-19/21/149.

Відповідно до наказу Львівської митниці від 26.08.2022 №129 «Про проведення перевірки з окремих питань», із змінами внесеними наказами Львівської митниці від 09.09.2022 №141, від 15.09.2022 №146 про з`ясування обставин можливого недотримання посадовими особами відділів митного оформлення №№2 та 4 митного поста «Городок» Львівської митниці вимог законодавства України та нормативно-правових актів при здійсненні митного контролю та оформлення товарів, транспортних засобів, про що складено відповідний Акт про результати перевірки з окремих питань від 22.09.2022 №7.4-19/21/148/121 (далі - Акт перевірки, а.с.39-67).

В ході перевірки встановлено, що головним державним інспектором ВМО №2 митного поста «Городок» Львівської митниці ОСОБА_1 за митною декларацією від 30.06.2022 №UА209180/2022/045850 здійснено митне оформлення з порушення вимог частини першої статті 263 Митного кодексу України, що призвело до надання преференцій на суму 73863,16 грн. Зазначене свідчить про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме - невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків.

У висновках Акту перевірки вказано, що митне оформлення за митною декларацією від 30.06.2022 №UА209180/2022/045850 здійснено, виходячи з того, що транспортні засоби доставлено в зону митного контролю 01.07.2022, що підтверджується перепустками, або за відсутності перепусток згідно даних ЄАІС Держмитслужби, суперечить вимогам статті 263 Кодексу. Зазначені митні декларації мали бути відмовлені в митному оформленні по причині їх подання з порушенням вимог частини першої статті 263 Митного кодексу України. Митні декларації на транспортні засоби оформлені за вказаними в цьому пункті МД, мали бути подані до митного оформлення не раніше 01.07.2022 без звільнення від сплати митних платежів відповідно до норм Закону України від 24.03.2022 №2142-ХІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на періоді воєнного стану» з нарахування та сплатою митних платежів на загальних підставах згідно чинного на момент подання законодавства.

Вказані обставини слугували підставою для висновків про невиконання ОСОБА_1 посадових обов`язків, передбачених п.3.1. посадової інструкції головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Городок», та вчинення нею дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, що є дисциплінарним проступком, за вчинення якого, згідно з пунктом 2 частини першої, частини третьої статті 66 згаданого Закону, такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Наказом В.о. начальника Львівської митниці Шахрая О. від 17.11.2022 №274-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» до державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Городок» Львівської митниці ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Вважаючи наказ в.о. начальника Львівської митниці Шахрая О. від 17.11.2022 №274-дс протиправними, позивач звернулася з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач дійшов помилкового висновку про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку, і відповідно про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 569 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (тут і далі МК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями. Правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначено Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно статті 1 Закону № 889 державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №889-VIII цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Відповідно до частин 1, 2 статті 5 Закону №889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до статті 8 Закону № 889-VIII державний службовець зобов`язаний серед інших: дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України. Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

За невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом (стаття 64 Закону №889-VIII).

Згідно із частиною 1 статті 65 Закону №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 65 Закону №889-VIII дисциплінарними проступками є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Згідно з частиною 3 статті 66 Закону № 889-VIII у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Відповідно до частини 1 статті 67 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 69 Закону №889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія). Дисциплінарна комісія діє у складі не менше трьох членів.

Відповідно до частин 1-3 статті 74 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби. Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення.

Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення (частина 1 статті 77 Закону №889-VIII).

Згідно частини 1 статті 78 Закону №889-VIII рішення про накладення дисциплінарного стягнення може бути оскаржено державними службовцями до суду.

Аналіз вищенаведених норм дозволяє дійти висновку, що дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується суб`єктом призначення до працівника, який вчинив дисциплінарний проступок. При цьому, для накладення дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність протиправної поведінки державного службовця, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених Законом України «Про державну службу» та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення. Також, необхідно враховувати інші обставини, що мають значення: характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що дисциплінарною комісією, створеною наказом Львівської митниці від 06.10.2022 №192-дс «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 », розглянуто дисциплінарну справу стосовно головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Городок» Львівської митниці ОСОБА_1 на підставі доповідної записки заступника начальника Львівської митниці від 26.09.2022 №7.4-19/21/149.

За результатами проведення перевірки з окремих питань, складено Акт про результати перевірки з окремих питань від 22.09.2022 №7.4-19/21/148/121 та встановлено, що головним державним інспектором ВМО №2 митного поста «Городок» Львівської митниці ОСОБА_1 за митною декларацією від 30.06.2022 №UА209180/2022/045850 здійснено митне оформлення з порушення вимог частини першої статті 263 Митного кодексу України, що призвело до надання преференцій на суму 73863,16 грн. Зазначене свідчить про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме - невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків.

Положеннями статті 247 МК України передбачено, що митне оформлення здійснюється в місцях розташування відповідних підрозділів митних органів протягом робочого часу, встановленого для цих органів. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється в будь-якому митному органі з пред`явленням їх цьому органу, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до частин 1, 2, 13, 14 статті 259 МК України попередня митна декларація (інший документ, що може використовуватися замість митної декларації відповідно до статті 94 цього Кодексу) подається до ввезення в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (у тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України.

Попередня митна декларація подається декларантом або уповноваженою ним особою митному органу, в зоні діяльності якого товари, транспортні засоби комерційного призначення будуть пред`явлені для митного оформлення, з метою проведення аналізу ризиків та прискорення виконання митних формальностей.

Якщо попередня митна декларація містить лише відомості, достатні для ввезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України та забезпечення їх доставки до митного органу призначення, або після оформлення попередньої митної декларації змінюються заходи нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, для випуску товарів декларантом або уповноваженою ним особою подається додаткова декларація.

Попередня митна декларація, за якою митним органом здійснено випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму без пред`явлення їх цьому митному органу відповідно до частини п`ятої цієї статті, або попередня митна декларація разом з додатковою декларацією, поданою відповідно до частини тринадцятої цієї статті, становлять митну декларацію, заповнену в звичайному порядку.

Згідно з частиною 1 статті 261 МК України у разі подання відповідно до статей 259-260-1 цього Кодексу попередньої, тимчасової, спрощеної або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати митному органу додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою, спрощеною або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

Частинами 1, 6, 7 статті 263 МК України визначено, що митна декларація подається митному органу, який здійснює митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, протягом 10 робочих днів з дати доставлення цих товарів, транспортних засобів до зазначеного органу.

Для продовження строків пред`явлення або декларування митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення власник або уповноважена ним особа звертається до митного органу з письмовою заявою, у тому числі в електронній формі. До заяви додаються відповідні документи, які підтверджують обставини та події, зазначені у частині четвертій цієї статті.

Митний орган на підставі заяви та доданих до неї документів продовжує строк декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення на час, необхідний для усунення причин, що не дали змоги своєчасно задекларувати ці товари, транспортні засоби.

Відповідно до Класифікатора типів декларацій, затв. наказом Міністерства фінансів України № 1011 від 20.09.2012р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) літерний код типу декларації означає: ЕА - попередня митна декларація з обсягом даних, необхідним для випуску товарів у митний режим; ЕЕ - попередня митна декларація з обсягом даних, необхідним для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення.

Отже, приписи частин 12 та 13 статті 259 МК України виділяються два різновиди попередніх митних декларацій:

попередня митна декларація, яка містить всі відомостей необхідні для поміщення товарів до відповідного митного режиму (наприклад, імпорту); та

попередня митна декларація, яка містить лише відомості, які є достатні для ввезення товарів на митну територію України та забезпечення їх доставки до митного органу призначення.

Також положення МК України встановлюють момент подачі митної декларації до митного органу - після доставлення таких товарів до цього органу.

У випадку, коли попередня митна декларація містить всі відомості необхідні для поміщення товарів у відповідний режим, то митне оформлення на підставі рішення митного органу може здійснюватися без пред`явлення (доставлення) товарів до цього органу, оскільки митне оформлення здійснюється на підставі попередньої митної декларація як декларації заповненої у звичайному порядку.

Як слідує з матеріалів справи, транспортний засіб, автомобіль легковий, що був у користуванні, MAZDA модель 626 номер кузова НОМЕР_1 прибув в зону митного контролю за попередньою декларацією типу ЕЕ № UA209000/2022/994058, що оформлявся за ВМД № UA209180/2022/045850 - 01.07.2022 о 09:50 год. за перепусткою №D-058156, що підтверджується витягом із журналу в`їзду/виїзду в зону митного контролю ВМО №2 митного поста «Городок» Львівської митниці, отриманим від ТОВ логістична компанія «Захід ресурс» (аркуш справи 71), однак час прибуття транспортного засобу в зону митного контролю вказаний головним державним інспектором Сиротою О.Г. 30.06.2022 о 21:12:46 год.

Відповідно до відомостей ЄАІС Держмитслужби, за попередньою декларацією типу ЕЕ № UA209000/2022/994058 транспортний засіб перетинав митний кордон України в пункті пропуску «Ужгород-Вишнє Нємецьке». Пропуск (повний) грузу було здійснено 30.06.2022 об 23:12:36. В той же час, декларантом подану додаткову митну декларацію від 30.06.2022 №UA209180/2022/045850 - 30.06.2022 о 21:12 год. ще до завершення пропуску транспортного засобу.

Отже, колегія суддів вважає, що подача митної декларації №UA209180/2022/045850 до митного органу мала бути після доставлення таких товарів до Львівської митниці.

Водночас, митне оформлення ввезеного транспортного засобу позивачкою проведено 01.07.2023 на підставі додаткової декларації ІМ 40 ДЕ №UA209180/2022/045850 від 30.06.2022 (аркуші справи 150-160).

У свою чергу, додаткова декларація ІМ 40 ДЕ №UA209180/2022/045850 могла бути подана до митного оформлення лише після доставки транспортного засобу до митного органу.

Додатковим підтвердженням наведеного також слугують приписи пункту 3 частини 1 статті 93 (вимоги до переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митному режимі транзиту), статті 102 (завершення митного режиму транзиту), частини 4 статті 200 МК України (доставка товарів та документів у місце, визначене митним органом), які вказують на те, що митний режим внутрішнього транзиту від пункту ввезення (пропуску) на митну територію України до митного органу, розташованого на митний території України завершується фактичним доставлення транспортних засобів до митного органу призначення.

Разом з тим як встановлено вище на підставі матеріалів справи, відповідно до відомостей ЄАІС Держмитслужби транспортний засіб по спірній декларації був пропущений через кордон 30.06.2022 і доставлений до митного органу призначення 01.07.2023. При цьому, додаткова декларація була подана ще до перетину вказаним автомобілем митного кордону України та його доставлення до митного органу призначення

Приписи частини 8 статті 263 МК України визначають, що декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення може здійснюватися до прибуття їх на митну територію України або до митного органу призначення згідно з порядком та умовами, визначеними статтею 259 цього Кодексу.

В свою чергу, згідно з частинами 4 і 5 статті 259 МК України за рішенням митного органу, яким оформлена попередня митна декларація, випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму за попередньою митною декларацією, яка містить всю необхідну для цього інформацію, може бути здійснено після переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України без пред`явлення їх цьому митному органу.

Рішення про випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму без пред`явлення їх митному органу за попередньою митною декларацією, яка містить всю необхідну для цього інформацію, приймається митним органом, яким оформлена така попередня митна декларація, на основі результатів аналізу ризиків у строк не більше чотирьох робочих годин з моменту пропуску цих товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Оскільки в розглядуваному випадку декларантом було подано попередню декларацію типу ЕЕ, митним органом не приймалося рішення про випуск товару, транспортного засобу комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму без пред`явлення його митному органу за попередньою митною декларацією, тому норма частини 8 статті 263 МК України на спірні правовідносини не поширюється.

Згідно положень пункту 3.11 розділу III Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затв. наказом Міністерства фінансів України № 1066 від 09.10.2012 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), при надходженні у митницю призначення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які переміщувалися внутрішнім транзитом, декларант, уповноважена ним особа або перевізник подає до митниці призначення два примірники витягу з електронної копії ПД або ЕПД (примірники перевізника та митниці призначення) та наявні товаросупровідні (товаротранспортні) документи на товари, транспортні засоби комерційного призначення з відмітками митниці відправлення.

Згідно з пункту 3.12 вказаного Порядку посадова особа митниці призначення: перевіряє цілісність та відповідність накладених на вантажний відсік комерційного транспортного засобу (вантажне місце), контейнер, цистерну, інше пристосування засобів забезпечення ідентифікації; проставляє у поданих товаросупровідних (товаротранспортних) документах з відмітками митниці відправлення штамп ПМК; зазначає на витягу з електронної копії ПД або ЕПД (примірники перевізника та митниці призначення) дату та час надходження товарів, транспортних засобів комерційного призначення і завіряє цей запис особистим підписом та відбитком штампа ПМК; один примірник витягу з електронної копії ПД або ЕПД (примірник перевізника) та представлені товаросупровідні (товаротранспортні) документи повертає перевізнику або декларанту чи уповноваженій ним особі.

Після виконання дій, передбачених у пункті 3.12 цього розділу, уповноважена посадова особа митниці призначення невідкладно вносить до ЄАІС відмітку про дату та час прибуття товарів, заявлених у ПД або ЕПД (пункт 3.13 згаданого Порядку).

Відповідно до пункту 3.15 цього Порядку наявність в ЄАІС відмітки про прибуття є підставою для зняття з контролю за переміщенням у митниці відправлення зазначених у витягу з електронної копії ПД або ЕПД товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що подання додаткової митної декларації до попередньої митної декларації, яка подається для поміщення товару у відповідний митний режим (наприклад, імпорту) до митного органу, відбувається після доставлення товару до такого митного органу.

Відповідно до пункту 3 частини 11 статті 264 МК України митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених ним Кодексом.

Таким чином, порушення порядку подання митної декларації, зокрема, подання додаткової митної декларації до попередньої митної декларації, є підставою для відмови в прийнятті митної декларації та оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» № 2142-IX від 24.03.2022 (набрав чинності 06.04.2022) внесено до ПК України зміни у розділі XX «Перехідні положення», а саме пункт 69 підрозділу 10 доповнено підпунктом 69.24 такого змісту: «Тимчасово, з 1 квітня 2022 року на період дії воєнного стану на території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, акцизним податком операції з ввезення фізичними особами на митну територію України автомобілів легкових, кузовів до них, причепів та напівпричепів, мотоциклів, транспортних засобів, призначених для перевезення 10 осіб i більше, транспортних засобів для перевезення вантажів у митному режимі імпорту».

Також цим Законом внесено зміни до МК України у розділі XXI «Прикінцеві та перехідні положення», які доповнено, зокрема, пунктом 9-11 такого змісту: « 9-11. Установити, що тимчасово, на період з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану», але не раніше 1 квітня 2022 року, до припинення чи скасування воєнного стану на території України, пропуск та митне оформлення товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України для вільного обігу, здійснюється з урахуванням таких особливостей, зокрема, звільняються від оподаткування ввізним митом: автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів, які ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу.».

01.07.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо перегляду окремих пільг з оподаткування» № 2325-ІХ від 21.06.2022, яким внесено зміни до ПК України та МК України, згідно яких, зокрема, з 01.07.2022 втратили чинність: пункт 69.23 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, абзац другий підпункту 1 та підпункти 2 та 4 пункту 911 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення МК України»; пункти 69.24 та 69.25 підрозділу XX «Перехідні положення» ПК України та абзаци перший, третій та четвертий підпункту І пункту 911 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» МК України.

Згідно з пунктами 30.1, 30.2, 30.3 статті 30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Відтак, з 00 год. 00 хв. 01.07.2022 вказані податкові пільги під час митного оформлення транспортних засобів не застосовуються та діючим законодавством не передбачено можливості продовження дії таких пільг.

При цьому, будь-якого неоднозначного (множинного) трактування прав та обов`язків громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України, чинне законодавством не допускало.

Також за умови дотримання позивачем вимог частини 1 статті 263 МК України і прийняття додаткової декларації після доставлення транспортних засобів до митного органу, який здійснює їх митне оформлення, питання застосування в розглядуваній ситуації приписів статті 3 МК України не виникає.

Відповідно до частини 6 статті 263 МК України для продовження строків пред`явлення або декларування митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення власник або уповноважена ним особа звертається до митного органу з письмовою заявою, у тому числі в електронній формі. До заяви додаються відповідні документи, які підтверджують обставини та події, зазначені у частині четвертій цієї статті.

Наведена норма визначає питання продовження строків для пред`явлення або декларування митної органу (тобто, заповнення документу за встановленою формою певних даних декларантом) товарів, а не строку здійснення митного оформлення (виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення).

Звідси, продовження в розглядуваному випадку строків пред`явлення або декларування митному органу транспортних засобів комерційного призначення не може продовжувати дію вищевказаних преференцій.

Виконання митних формальностей за митними деклараціями, заповненими у звичайному порядку регламентовано розділом IV Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2012 р. за № 1360/2167, (далі Порядок в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до пункту 4.4. Порядку відмова у прийнятті митної декларації для оформлення. Митний орган відмовляє у прийнятті МД виключно з таких підстав: МД не містить усіх відомостей або подана без рахунка або іншого документа, який визначає вартість товару та у випадках, встановлених Кодексом, ДМВ; ЕМД не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; МД подано з порушенням інших вимог, встановлених Кодексом. У разі відмови у прийнятті МД посадовою особою митного органу відповідно до розділу VІІ цього Порядку оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

Згідно пунктів 4.5., 4.9. Порядку при здійсненні митного оформлення МД серед інших виконуються такі митні формальності: Перевірка дотримання строків подання МД (у випадках, визначених законодавством). Перевірка наявності відміток про завершення переміщення товарів (у випадках, визначених законодавством з питань митної справи).

Перевірка правильності застосування пільг в оподаткуванні. Під час завершення митного оформлення посадовими особами ПМО виконуються такі митні формальності: Перевірка правильності нарахування митних та інших платежів, правильності заповнення граф 47 та BМД, контроль і облік векселів. Справляння митних та інших платежів за МД. Завершення митного оформлення.

Пунктами 8.1-8.2 Порядку передбачено, що у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку. Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову. У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.5 Посадової інструкції головного державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Городок» Львівської митниці Сироти О.Г., затвердженої в.о. начальника Львівської митниці Іллею Ніжніковим 01.07.2021, до її основних посадових обов`язків входить, безпосереднє здійснення митної справи, контроль за додержанням усіма юридичними і фізичними особами законодавства України з питань митної справи; здійснення перевірки документів та відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України суб`єктами ЗЕД та громадянами в міжнародних поштових та експрес відправленнях. Із змістом цієї посадової інструкції позивач ознайомлена під розпис 01.07.2021 (аркуші справи 84-86).

Отже, колегія суддів погоджується із доводами апелянта, що головним державним інспектором ВМО №2 митного поста «Городок» Львівської митниці Сиротою О.Г. під час митного оформлення та внесення інформації до ЄАІС про прибуття транспортного засобу, оформленого за митною декларацією від 30.06.2022 UA209180/2022/045850 внесені неправдиві відомості, які не відповідають фактичним даним прибуття цього транспортного засобу в зону митного контролю, що підтверджується перепусткою, журналом в`їзду/ виїзду в ЗМК ВМО №2 митного поста «Городок» Львівської митниці, чим порушено вимоги пункту 3.12 та 3.13 розділу ІІІ Наказу МФУ від 09.10.2012 № 1066 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень», вимоги пункту 3 частини 11 статті 264 МК України, пункту 4.4, 4.5, 4.9 розділу IV Наказу МФУ від 30.05.2012 №631 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа» та пункту 2 частини 1 статті 292 МК України.

Оформлення ОСОБА_1 транспортного засобу за МД від 30.06.2022 №UA209180/2022/045850 призвели до надання преференцїі за кодом пільги 311 передбачених Законом України від 24.03.2022 № 2142-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» та як наслідок, до неправомірного звільнення від сплати митних платежів на суму 73863,16 грн.

Таким чином, в розглядуваному випадку, позивач, будучи головним державним інспектором відділу митного оформлення №2 митного поста «Городок» Львівської митниці, не забезпечила здійснення митної справи, контроль за додержанням усіма юридичними і фізичними особами законодавства України з питань митної справи, тобто, невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищевикладене та перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також враховуючи подані сторонами докази, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуваний наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності ґрунтується на самостійних підставах недотриманням позивачкою митного законодавства, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову в задоволенні позову, з вищевикладених мотивів, а апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з пунктами 3 та 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року у справі № 380/17990/22 скасувати та ухвалити нове. яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 23.11.2023