Справа № 520/7520/22
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 р. Справа № 520/7520/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2023, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., м. Харків, повний текст складено по справі № 520/7520/22

за позовом ОСОБА_1

до Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу,

ВСТАНОВИВ

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті ( далі Відділ, відповідач), у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 335329 від 11.08.2022.

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність спірної постанови № 335329 від 11.08.2022, як такої, що винесена відповідачем з порушенням процедури розгляду справи, а саме за відсутності уповноваженої особи автомобільного перевізника, тобто всупереч пунктів 26, 27 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі Порядок № 1567). Наголосив, що позивача про час і місце розгляду справи не було повідомлено ані під розписку, ані шляхом надіслання рекомендованого листа, внаслідок чого ФОП ОСОБА_1 був позбавлений можливості брати участь у розгляді справи, надавати пояснення та заперечення щодо нібито виявлених порушень та здійснювати захист своїх прав та інтересів, що підтверджується змістом відповідь на адвокатський запит № 2508-1 від 25.08.2022.

Крім того, представниками Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті при складенні відносно ФОП ОСОБА_1 акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0058747 від 14.07.2022 та довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 040033 від 14.07.2022 не було роз`яснено йому права та обов`язки, а також не надано можливості скористатись правом на захист.

Пославшись на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 813/5802/15, вказав, що під час розгляду даної справи обов`язковому дослідженню підлягають обставини щодо виконання відповідачем обов`язку з повідомлення уповноваженої особи суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи, а також наявність у останнього реальної можливості захистити свої права та надати докази на спростування висновків акту перевірки.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 у справі № 520/7520/22 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі 520/7520/22 та прийняти нове рішення у справі 520/7520/22, яким визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського № 335329 від 11 серпня 2022 року.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги наводить доводи, які раніше були викладені у позовній заяві. Додатково, з посиланням на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 10 квітня 2019 року у справі №826/16495/17, наголосив, що принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права. Так, потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватись дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними.

Відтак, можливі твердження відповідача про нібито достатність самого лише факту направлення листа про час і місце розгляду справи, з урахуванням принципу верховенства права, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суб`єкт владних повноважень зобов`язаний здійснювати притягнення відповідних суб`єктів до відповідальності згідно з чітко встановленою нормами Порядку № 1567 правовою процедурою.

Зауважив, що неповідомлення позивача належним чином про дату, час і місце розгляду справи є процесуальним порушенням Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області порядку проведення перевірки, яке в свою чергу, зумовлює виникнення у ФОП ОСОБА_1 стану правової невизначеності та ставить під сумнів результати самої перевірки, що є самостійною підставою для скасування відповідної постанови, прийнятої за результатами розгляду справи.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу Державна служба з безпеки на транспорті України заперечувала проти задоволення її вимог, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне і обґрунтоване.

В обґрунтування правової позиції відповідач стверджує, що за результатами документального габаритно-вагового контролю транспортного засобу, який належить позивачу, уповноваженими особами відповідача було встановлено перевезення вантажу ТТН з ваговими параметрами, які перевищують нормативні, визначені в п. 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, навантаження на другу одиночну вісь тягача становить 15,72 т при нормі 11,5 т, у зв`язку з чим було складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 332157 від 14.07.2022. На виконання вимог Порядку № 1567 ФОП ОСОБА_1 було викликано для розгляду справи на 11.08.2022 з 09.00 до 12.00, що підтверджується повідомленням № 23181/40/24-22 від 03.08.2022, направленим поштою 15.08.2022 рекомендованим повідомленням № 174. Відповідно до трекінгу Укрпошти вищевказане повідомлення про розгляд справи було відправлене позивачу 03.08.2022 поштою, а також направлено на електронну адресу за повідомленням (заявою) представника позивача. Однак, на розгляд справи позивач не прибув, письмових пояснень, які б могли вплинути на результати розгляду, у тому числі і щодо використання транспортного засобу іншим автомобільним перевізником не надав. З огляду на вказане, за результатами розгляду справи винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 335329 від 11.08.2022.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.03.2018 у справі № 813/5802/15, вважав нерелевантними до обставин даної справи, що унеможливлює врахування їх судом під час вирішення спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.07.2022 співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) в Харківській області, на підставі Щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) в Київський області у період з 11.07.2022 по 17.07.2022 та направлення на перевірку від 07.07.2022 № 000346, проведена рейдова перевірка на а/д Р-03 під`їзд до М-03 на стаціонарному пункті габаритно-вагового контролю КП «Центр організації дорожнього руху», де був зупинений транспортний засіб марки МАN, модель TGX 18.440, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е) з напівпричепом марки HFR, МОДЕЛЬ ре-2х100, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить позивачу.

Також судом встановлено, що водій транспортного засобу надав для перевірки посадовим особам наступні документи:

- посвідчення водія відповідної категорії серії;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

- товарно-транспортну накладну.

Відповідно до наданих документів було встановлено, що автомобільним перевізником є позивач, яким надавалось послуги з перевезення вантажу.

За результатами документального габаритно-вагового контролю окресленого транспортного засобу, уповноваженими особами відповідача було встановлено перевезення вантажу ТТН з ваговими параметрами, які перевищують нормативні, визначені в п. 22.5 Правил дорожнього руху, а саме навантаження на другу одиночну вісь тягача становить 15,72 т. при нормі 11,5 т.

У зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Харківській області було складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 332157 від 14.07.2022.

Водій з актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 14.07.2022 № 332157 був ознайомлений, що підтверджено його підписом.

Відповідачем було викликано позивача для розгляду справи на 11.08.2022 з 09.00 до 12.00 повідомленням №23181/40/24-22 від 03.08.2022, направленим поштою 15.08.2022 рекомендованим повідомленням № 174.

Відповідно до трекінгу Укрпошти вищевказане повідомлення про розгляд справи було відправлене позивачу 03.08.2022, крім того було направлено на електронну адресу за повідомленням (заявою) представника позивача.

На розгляд справи щодо акту позивач не прибув та завчасно письмових пояснень, які б могли вплинути на результати розгляду, у тому числі і щодо використання транспортного засобу іншим автомобільним перевізником не надав.

За результатами розгляду справи, внаслідок встановлення в діях позивача порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, винесено постанову № 335329 від 11.08.2022 про застосування відповідно до ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт адміністративно-господарського штрафу у розмірі 51000,00 грн.

Позивач, не погодившись з вказаною постановою, звернувся до суду з позовом про її скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що допущене позивачем порушення законодавства про автомобільний транспорт (перевезення вантажу згідно з ваговими параметрами, які перевищують нормативні, визначені в п. 22.5 Правил дорожнього руху, а саме осьове навантаження на одиничну вісь 15.72 т., при дозволених 11,5 т, що було встановлено за результатами документального габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача) підпадає під дію абзацу 14 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт, а відтак спірна постанова скасуванню не підлягає.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегією суддів встановлено, що ФОП ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом в якості відповідача у даній справі визначив Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державну служби України з безпеки на транспорті.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України в якості країни завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, в тому числі державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 103 (далі - Положення № 103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 16 Положення № 103 визначено, що Укртрансбезпека є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства.

Відповідно до пункту 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 року № 592 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно Додатку 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Харківській області.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 03 березня 2020 року № 196-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті" вирішено погодитися з пропозицією Міністерства інфраструктури і Державної служби з безпеки на транспорті щодо утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби, реорганізувавши шляхом злиття відповідні територіальні органи зазначеної Служби за переліком згідно з додатком.

Так, у Додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 3 березня 2020 року № 196-р передбачено утворення територіального органу Укртрансбезпеки - Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, внаслідок реорганізації шляхом злиття Управління Укртрансбезпеки у Харківській області, Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області та Управління Укртрансбезпеки у Сумській області.

Наведене дублюється пунктом 2 Наказу Державної служби України з питань безпеки на транспорті № 340 від 09.09.2020 року "Про упорядкування структури Укртрансбезпеки", яким реорганізовано шляхом злиття Управління Укртрансбезпеки у Харківській області, Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області та Управління Укртрансбезпеки у Сумській області в Слобожанське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки та утворено відділи державного контролю за безпекою на транспорті та відділи надання адміністративних послуг у Харківській, Полтавській, Сумській областях у Слобожанському міжрегіональному управлінні Укртрансбезпеки.

Таким чином, до складу Державної служби України з безпеки на транспорті входить, у тому числі Відділ державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Отже, Відділ державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті під час здійснення своїх повноважень діє, як суб`єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.

Таким чином, до складу Державної служби України з безпеки на транспорті входить, у тому числі і Відділ державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Відповідно до частини 3 статті 43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Колегія суддів зазначає, що Відділ державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті є територіальним (структурним) підрозділом Державної служби України з безпеки на транспорті, та не є окремою юридичною особою, а тому відповідно до статті 43 КАС України не має адміністративної процесуальної правосуб`єктності та не може виступати відповідачем по справі.

Натомість, належним відповідачем в даній справі є Державна служба України з безпеки на транспорті, що має статус юридичної особи. Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції заміна відповідача не здійснена.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини, колегія суддів приходить до висновку, що належним відповідачем по даній справі є Державна служба України з безпеки на транспорті.

З приводу наведеного, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 1 статті 48 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первинного позивача належним позивачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Частиною 3 статті 48 КАС України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу, як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави (ч. 4 ст. 48 КАС України).

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову належить до обов`язку суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду першої інстанції є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

Колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач вказує відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Особа, яка залучається до участі у справі у процесуальному статусі відповідача має процесуальні права та процесуальні обов`язки, визначені КАС України.

За правилами частини 7 статті 48 КАС України заміна відповідача допускається лише до ухвалення рішення судом першої інстанції, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуального права здійснювати заміну неналежної сторони по справі або залучати до участі у справі другого відповідача.

Зокрема, залучення такої особи на стадії апеляційного розгляду справи позбавило би залученого відповідача можливості користуватися своїми процесуальними правами, гарантованими КАС України в суді першої інстанції, що є порушенням принципу рівності сторін.

Така правова позиція щодо застосування норм процесуального права, зокрема, була висловлена Верховним Судом у постанові від 09.07.2020 у справі № 2040/5355/18.

Крім того, колегія суддів зауважує, що позовні вимоги заявляє позивач, водночас адміністративний суд може, якщо вважатиме за потрібне, застосувати інший, аніж той, який зазначив позивач, спосіб захисту його прав та інтересів, який не суперечитиме закону і забезпечуватиме їхній ефективний захист. Вибір/застосування способу захисту порушених прав та інтересів детермінується через призму суті порушеного (суб`єктивного) права в рамках правовідносин, з яких виник спір.

Тож результативним обраний спосіб захисту порушеного права (у контексті цього спору) буде тоді, коли існуватиме взаємозв`язок між порушенням (суб`єктивного права особи) та (дозволеним, прийнятним) способом його захисту, водночас останній сприятиме вичерпному його поновленню. Однією з умов для досягнення такого результату є визначення належного відповідача/відповідачів за позовом, адже від цього значною мірою теж залежить ефективність захисту порушеного права (втілена у процедурі виконання судового рішення).

З огляду на викладене, враховуючи предмет даного позову, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, в порушення вказаних вимог процесуального закону, вирішуючи спір не з`ясував належність відповідача у справі та не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача.

У зв`язку з чим, враховуючи відсутність у суду апеляційної повноважень на здійснення дій щодо заміни відповідача на належного або залучення в якості співвідповідача на стадії апеляційного перегляду справи, що унеможливлює дослідження таких обставин під час апеляційного перегляду справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, звернених до Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

За встановлених у справі обставин, оскільки перегляд судового рішення по суті вимог апеляційної скарги не здійснювався, заявлене позивачем в апеляційній скарзі клопотання про проведення судово-технічної експертизи документів також задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що суд першої інстанції, не встановивши фактичні обставини, які мають значення для справи та не здійснивши заміну неналежної сторони, яка, в силу обмежень, встановлених статтею 48 КАС України, могла бути проведена виключно судом першої інстанції, допустив порушення норм процесуального права, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 у справі № 520/7520/22 підлягає зміні з підстав та мотивів відмови у задоволенні позову, шляхом викладення його в редакції цієї постанови.

Одночасно колегія суддів роз`яснює позивачу його право повторно звернутися з адміністративним позовом до належного відповідача.

При цьому, слід звернути увагу апелянта на те, що порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що полягало у не вирішенні питання заміни неналежного відповідача або залучення другого відповідача призвело до відмови у задоволенні позову саме з вищенаведених підстав та мотивів, що в свою чергу не свідчить про відсутність порушеного права позивача у спірних відносинах або про пропуск позивачем строку звернення до суду у разі звернення з адміністративним позовом до належного відповідача.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 по справі № 520/7520/22 - змінити з підстав та мотивів відмови в задоволенні позову шляхом викладення в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова