Справа № 200/6304/23
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відкриття провадження у справі

27 листопада 2023 року Справа №200/6304/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Олішевська В.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1

до відповідача: Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області, місцезнаходження: вул. Енгельса Ф., буд. 43, м. Дружківка, Донецька область,84205

про: визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області щодо не нарахування та не виплати на користь ОСОБА_1 додаткової винагороди на період дії воєнного стану, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, в розмірі 30000 грн., щомісячно за період проходження служби з 24.02.2022 року по 20.01.2023 року, зобов`язання Територіальне управління Служби судової охорони у Донецькій області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 додаткової винагороди на період дії воєнного стану, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 в розмірі 30000 грн. щомісячно за період проходження служби з 24.02.2022 року по 20.01.2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року позовна заява залишена буз руху та позивачу встановлений строк для усунення недоліків шляхом надання до суду вмотивованого клопотання про поновлення строків звернення до суду з даним адміністративним позовом та доказів на підтвердження обставин викладених у клопотанні.

На виконання вимог ухвали суду позивачем надано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду.

Стосовно пропущеного строку звернення до адміністративного суду повідомляє, що строк звернення до суду був пропущений у зв`язку з його юридичною необізнаністю, постійними обіцянками, що їх право буде відновлено на отримання такої додаткової винагороди передбаченої постановою КМУ від 28.08.2022 року № 168. А також вказує, що через ведення активних бойових дій на території Донецької області не надавала змогу звернутися до суду з даним позовом.

Розглянувши заяву позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, суд дійшов висновку про визнання неповажними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом викладені у заяві про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав від 16.11.2023 року, та продовжив термін для усунення виявлених судом недоліків по адміністративній справи за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, про що суд постановив ухвалу від 21 листопада 2023 року

На виконання вимог ухвали суду від 21 листопада 2023 року позивачем надано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що починаючи з 24.02.2022 та по теперішній час він проходить службу, зокрема виконує службові обов`язки за штатною посадою та інші завдання, покладенні на Службу судової охорони на різних об`єктах, що територіально розташовані в Донецькій області, яка згідно наказів Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення бойових дій» та наказів про внесення змін до нього» входить до району ведення воєнних (бойових) дій. З огляду на ведення на території Донецької області активних бойових дій та виконання службових обов`язків був позбавлений можливості своєчасно звернутися до суду з даним позовом.

Також вказував, що після опублікування 10 жовтня 2023 року у Єдиному реєстрі судових рішень Постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2023 року у справі № 360/3611/20 (номер провадження № 11-209заі21), яким було визначено, що Територіальне управління Служби судової охорони у Донецької області зобов`язано нараховувати та виплачувати додаткову винагороду на період дії воєнного стану, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, в розмірі 30000 грн., щомісячно за період проходження служби з 24.02.2022 року по 20.01.2023 року, звернувся до відповідача із рапортом, відповідно до якого, зокрема, просив надати: копію наказів виданих на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року про нарахування та виплату йому додаткової винагороди, у разі їх відсутності просив надати обґрунтовані пояснення з цього приводу; довідку (розрахунок) про нарахування та виплату мені додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, у разі не нарахування та не виплати вказаної винагороди просив надати пояснення з цього приводу; довідку щодо несення служби з 24.02.2022 року по 20.01.2023 року, проте, листом від 02.11.2023 року вих. № 36.06-332 ТУ ССО у Донецькій області повідомило позивача про відсутність в затвердженому ДСА України кошторисі на 2022-2023 роки та, відповідно, кошторисах територіальних управлінь Служби видатків на виплату додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168, не передбачалися та не затверджувалися, у зв`язку з чим існуючий за фондом оплати праці фінансовий ресурс Служби не дозволив здійснити таку виплату. Отже, саме з зазначеного листа ТУ ССО у Донецькій області позивачу стало відомо, що відповідачем навіть не приймались накази про виплату додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ № 168, які є підставою для виплати такої допомоги, та відповідно не було зазначено про те коли така допомога буде виплачена. Таким чином, отримавши вказаний лист відповідача позивачу стало відомо про порушення права стосовно не отримання додаткової грошової допомоги згідно Постанови КМУ № 168, у зв`язку з чим був вимушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

З огляду на зазначені обставини просив суд поновити строк звернення до суду з даним позовом.

Розглянувши заяву позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до правових висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 27 квітня 2023 року у справі № 300/4201/22 та від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22, положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці. Положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При цьому до вимог щодо заробітної плати, які виникли до 19 липня 2022 року, відповідно до правового висновку, наведеного у пунктах 29, 33 постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 квітня 2023 року у справі № 300/4201/22, а також у пунктах 21-22 постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 460/17052/21, має бути застосована частина друга статті 233 КЗпП у редакції, чинній до 19 липня 2022 року.

Звертаючись до суду з даним позовом мною оскаржується бездіяльність відповідачів з приводу не нарахування та не виплати на користь ОСОБА_1 додаткової винагороди на період дії воєнного стану, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, в розмірі 30000 грн., щомісячно за період проходження служби з 24.02.2022 року по 20.01.2023 року, яка за своїм змістом є складовою грошового забезпечення (заробітної плати) позивача.

Отже позовні вимоги за період з 24.02.2022 по 18.07.2022 року не обмежені будь-яким строком звернення до суду.

Що стосується періоду з 19.07.2022 року по 20.01.2023 року вважаю, що суд повинен врахувати, що відповідно до пункту першого глави XIX Прикінцеві положення Кодексу законів про працю України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Тобто тримісячний строк звернення до суду з даним позовом розпочався 01.07.2023 року та закінчився 02.10.2023 року, проте з даним позовом позивач звернувся 07.11.2023 року

Однак, суд зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Водночас, процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року в справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain» («Перез де Рада Каванілес проти Іспанії»), заява №28090/95).

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Таким чином, право на доступ до правосуддя в Україні, як і в більшості держав світу, не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання іншого, не менш важливого принципу - верховенства права, а точніше, одного з його елементів - принципу правової визначеності.

Суд враховує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Основного Закону).

Відтак, одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду в розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, постановлено часткову зміну ст.1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 17.05.2022 № 341/2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, відповідно до Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 12.08.2022 № 573/2022 ще на 90 діб, відповідно до Указу Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" ще на 90 діб, відповідно до Указу Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" ще на 90 діб, відповідно до Указу Президента України від 01 травня 2023 року № 254/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" ще на 90 діб, відповідно до Указу Президента України від 26.07.2023 № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» ще на 90 діб.

Наказом командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України №10 від 07.03.2022 «Про визначення завдань Службі судової охорони» з метою залучення Служби судової охорони і територіальних управлінь Служби до виконання завдань територіальної оборони для забезпечення відсічі агресії російської федерації визначено Службі судової охорони та територіальним управлінням конкретні завдання. Наказом встановлено що виконання завдань здійснюватиметься у взаємодії з підрозділами територіальної оборони та іншими залученими до територіальної оборони силами безпеки і оборони.

Наказом Голови Служби судової охорони №88 від 09.03.2022 «Про заходи щодо організації виконання Службою судової охорони завдань територіальної оборони для забезпечення відсічі російської агресії» та відповідно до законів України «Про основи національного супротиву», «Про правовий режим воєнного стану», «Про національну безпеку України», «Про судоустрій і статус суддів» наказу Командувача сил територіальної оборони збройних сил України від 7 березня 2022 року №10 та з метою організації залучення служби судовою охорони і територіальних управлінь Служби судової охорони до виконання завдань територіальної оборони для забезпечення відсічі російської агресії доручено забезпечити виконання завдань, що визначенні наказом Командувача сил територіальної оборони збройних сил України від 7 березня 2022 року №10.

В подальшому та до сьогоднішніх днів, щодобово, на виконання вищевказаних наказів начальником ТУ ССО у Донецькій області видавалися накази «Про організацію несення служби в період воєнного стану».

Починаючи з 24.02.2022 та по теперішній час я проходжу службу, зокрема виконую службові обов`язки за штатною посадою та інші завдання, покладенні на Службу судової охорони на різних об`єктах, що територіально розташовані в Донецькій області, яка згідно наказів Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення бойових дій» та наказів про внесення змін до нього» входить до району ведення воєнних (бойових) дій.

Крім того суд враховує, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 29.09.2022 по справі №500/1912/22.

Також суд враховує, що після опублікування 10 жовтня 2023 року у Єдиному реєстрі судових рішень Постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2023 року у справі № 360/3611/20 (номер провадження № 11-209заі21), яким було визначено, що Територіальне управління Служби судової охорони у Донецької області зобов`язано нараховувати та виплачувати додаткову винагороду на період дії воєнного стану, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, в розмірі 30000 грн., щомісячно за період проходження служби з 24.02.2022 року по 20.01.2023 року, позивач звернувся до відповідача із рапортом, відповідно до якого, зокрема, просив надати: копію наказів виданих на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.2.2022 року про нарахування та виплату мені додаткової винагороди, у разі їх відсутності просив надати обґрунтовані пояснення з цього приводу; довідку (розрахунок) про нарахування та виплату мені додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, у разі не нарахування та не виплати вказаної винагороди просив надати пояснення з цього приводу; довідку щодо несення служби з 24.02.2022 року по 20.01.2023 року. Отже намагався вирішити спір у досудовому порядку.

Суд зазначає, що отримавши лист від 02.11.2023 року вих. № 36.06-332 ТУ ССО у Донецькій області позивачу стало відомо про відсутність в затвердженому ДСА України кошторисі на 2022-2023 роки та, відповідно, кошторисах територіальних управлінь Служби видатків на виплату додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168, не передбачалися та не затверджувалися, у зв`язку з чим існуючий за фондом оплати праці фінансовий ресурс Служби не дозволив здійснити таку виплату. Крім того саме з зазначеного листа ТУ ССО у Донецькій області позивачу стало відомо, що відповідачем навіть не приймались накази про виплату додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ № 168, які є підставою для виплати такої допомоги, та відповідно не було зазначено про те коли така допомога буде виплачена.

Суд звертає увагу на те, що відповідач не спростовує того, що позивач має право на отриманні допомоги відповідно до Постанови № 168, проте, через відсутність фінансування не може повідомити позивача стосовно строків здійснення виплати такої допомоги.

На підставі вищевикладеного, суд приходить висновку що строк звернення до суду пропущений із поважних причин, відповідно вважає за необхідне поновити строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Позовна заява після усунення недоліків відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), її належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Адміністративний позов подано у строк, установлений законом. Підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених КАС України, немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 КАС України, справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Керуючись ст.ст. 12, 133, 171, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду задовольнити.

2. Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним позовом.

3. Прийняти до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, відкрити провадження в адміністративній справі № 200/6304/23.

4. Призначити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

5. Відповідачу надати суду копії розрахунків потреб в коштах, що були направленні до Центрального органу управління Служби судової охорони за період з 24.02.2022 року по 20.01.2023 року.

6. Відповідачу в строк п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали надіслати копію відзиву та доданих до нього документів усім учасникам справи одночасно з надісланням відзиву до суду з відповідними доказами.

7. Позивачу в строк п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву надіслати копію відповіді на відзив та доданих до них документів усім учасникам справи одночасно з надісланням відповіді на відзив до суду з відповідними доказами.

8. Відповідачу в строк п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив надати заперечення на відповідь на відзив та надіслати копію заперечень усім учасникам справи одночасно з надісланням заперечень до суду з відповідними доказами.

9. Витребувані судом документи направити на електронну адресу Донецького окружного адміністративного суду: або через електронний кабінет в системі «Електронний Суд» у встановлений судом строк.

10. Адміністративна справа розглядатиметься Донецьким окружним адміністративним судом у складі судді Олішевської В.В. одноособово.

11. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://adm.dn.court.gov.ua/sud200/.

Суддя В.В. Олішевська