Справа № 580/8506/23
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

27 листопада 2023 року справа № 580/8506/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду у порядку спрощеного письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про залишення без розгляду адміністративного позову Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська Військової академії (м.Одеса) до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

15.09.2023 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов Військової академії (м.Одеса) (65009, м.Одеса, вул.Фонтанська дорога, 10; ) (далі позивач) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі відповідач) про стягнення на її користь витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 384796,85грн.

Обґрунтовуючи зазначив, що відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням, медичним забезпеченням та житлом. Відповідача наказом начальника Військової академії від 28.03.2019 №33-РС відраховано у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем до спливу встановленого контрактом терміну навчання. Відповідач добровільно відмовляється сплачувати вказані вище кошти.

Ухвалою суду від 27.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

02.11.2023 на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов відповідача, в якому заявив клопотання про залишення без розгляду адміністративного позову (далі Клопотання), оскільки позивач пропустив строк звернення до суду та не заявив клопотання про його поновлення. 17.06.2022 позивач звертався до Малиновського районного суду міста Одеси із аналогічною позовною заявою у справі №521/8810/22. Проте ухвалою від 27.06.2022 вказаний суд відмовив у відкритті провадження у справі та роз`яснив позивачу про право звернутися зі вказаним позовом у порядку адміністративного судочинства до адміністративного суду. Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду через 1 рік 3 місяці. Згідно з довідкою-розрахунком від 28.03.2019 відповідач зобов`язався оплатити суму витрат, пов`язаних з його утриманням у позивача до 28.03.2019. У вказаній довідці-розрахунку відповідач зазначив про незгоду з сумою розрахунку. Вважає, що починаючи з 29.03.2019 розпочався перебіг місячного строку на реалізацію позивачем права на звернення до суду з позовом про стягнення вказаних витрат у примусовому порядку. Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом 12.09.2023, більш як через 4 роки, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду, передбаченого ч.5 ст.122 КАС України. Позивач також направляв відповідачу вимогу-пропозицію від 29.03.2023 №26/17, в якій надав 10 днів з моменту отримання на сплату заборгованості. Вказану вимогу відповідач отримав 25.04.2023, що підтверджується довідкою відділення Укрпошти за номером трекінгу №162. Стверджує, що повторно направлена йому 09.08.2023 позивачем вимога-пропозиція є штучно створеною новою часовою передумовою звернення зі вказаним позовом до суду. Посилався на висновки Верховного Суду у постанові від 30.09.2019 у справі №340/685/19.

14.11.2023 від позивача до суду надійшло додаткове пояснення, в якому просив позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача вказані вище кошти. Обгрунтовуючи зазначив, що право на звернення до суду у нього у цій категорії справ виникає лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати та може бути реалізоване протягом одного місяця з дня такої відмови. З метою вирішення питання щодо добровільного відшкодування відповідачем грошових коштів 09.08.2023 відповідачу направлено вимогу-пропозицію про порядок та строки відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі від 07.08.2023 №26/1/62. У вимозі відповідачу запропоновано протягом 10 днів з моменту її отримання сплатити суму заборгованості на користь позивача. Водночас відповідач у добровільному порядку кошти не сплатив, з письмовою заявою про відстрочку чи розстрочку не звертався. Відмова відповідача від добровільної сплати настала зі спливом 10 днів з моменту отримання вказаного вище листа. Тому стверджує, що не пропустив місячний строк звернення до суду зі вказаним вище позовом. Посилався на висновки Верховного Суду у постанові від 11.05.2023 у справі №400/4281/20. Вказав, що вживав заходи для з`ясування позиції відповідача в частині можливого добровільного відшкодування коштів. Додатково вказав, що наприкінці квітня 2023 року здійснив дзвінок представнику відповідача, під час якого обговорив подальшу сплату коштів, а також можливість укладення відповідного договору з розрахунком погашення боргу. Копію договору для підписання направив відповідачу. Однак відповідь не отримав. Відповідач ухиляється від сплати вказаних вище коштів.

17.11.2023 від відповідача до суду надійшло заперечення на додаткові пояснення позивача, в яких просив клопотання/заяву додаткові пояснення позивача від 14.11.2023 та позовну заяву залишити без розгляду. Обгрунтовуючи зазначив, що позивач пропустив установлений судом строк (п`ять днів з дня отримання відзиву) для надання відповіді на відзив, оскільки відзив на позов позивач отримав 02.11.2023, що підтверджується роздруківкою із сайту Укрпошта, тобто останнім днем для подання відповіді на відзив є 07.11.2023. Позивач вдався до маніпуляцій та 14.11.2023 подав до суду додаткові пояснення, які за суттю є відповіддю на відзив. Позивач не просив у суду дозволу подати додаткові пояснення, які він подав 14.11.2023. Тому просить залишити їх без розгляду. Вважає, що перша позовна заява до вказаного вище суду подана також із пропуском місячного строку звернення до суду. Стверджує, що вперше направлена 22.04.2023 та вручена йому вимога-пропозиція є самостійним доказом пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість Клопотання з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду відповідно до ч.4 ст.122 КАС України встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Суд установив, що позивач звертався до відповідача для досудового врегулювання спору, надсилавши йому двічі вимоги-пропозиції від 29.03.2023 №26/1/7 та від 07.08.2023 №26/1/62 про порядок та строки відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.5 ст.122 КАС України).

Частиною п`ятою ст.242 КАС України встановлено обов`язок суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 24.02.2021 у справі № 420/4661/19 щодо подібного предмета спору наголосив, що спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України.

Отже, для обчислення строків звернення в суд зі спором щодо стягнення коштів, як відшкодування витрат на навчання особи, застосуванню підлягає саме місячний строк.

Суд установив, що згідно з витягом з наказу позивача від 29.07.2015 № 295 відповідач зарахований на навчання до Військової академії на 1-й курс за денною формою навчання. Витягом із наказу позивача від 29.07.2015 №26-ПМ підтверджується, що відповідач з 29.07.2015 зарахований на перший курс факультету підготовки спеціалістів ракетно-артилерійського озброєння Військової академії призначений на посаду курсанта. Відповідно до витягу із наказу позивача (по стройовій частині) від 31.08.2015 № 199 відповідач з 31.08.2015 поставлений на всі види забезпечення за курсантськими нормами, та йому встановлений посадовий оклад у розмірі 530грн. 04.03.2019 відповідач звернувся рапортом до начальника курсу, в якому просив командування академії відрахувати його з навчання у Військовій академії м Одеси відповідно до абз.8 п.3.2 (у зв`язку з розірванням контракту) Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24.12.1997 №490, через небажання продовжувати навчання. Вказав, що про порядок відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, попереджений.

Згідно з витягом із наказу позивача від 28.03.2019 №33-РС відповідач з 28.03.2019 відрахований з числа курсантів Військової академії (м.Одеси) у зв`язку з розірванням контракту військовослужбовцем через небажання продовжувати навчання. Зі вказаної вище дати між позивачем та відповідачем розірваний контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Витягом із наказу позивача від 28.03.2019 № 70 підтверджується, що відповідача з 28.03.2019 виключено із списків особового складу академії та знято зі всіх видів забезпечення. Оголошено суму відшкодування за час навчання у позивача з 31.08.2015 до 28.03.2019 у розмірі 388493,85грн.

Відповідно до довідки-розрахунку від 28.03.2019 №1/55/1052 позивача про вартість витрат, пов`язаних з утриманням курсанта, що підлягає відшкодуванню за період навчання з 31.08.2015 до 28.03.2019, становить 388493,85грн: грошове забезпечення 335081,88грн, продовольче забезпечення 34972,68грн, речове забезпечення 6887,24грн, медичне забезпечення 0,00грн, спожиті комунальні послуги та енергоносії 11552,05грн, оплата транспортних послуг 0,00грн. Відповідач власноручно у довідці вказав, що не згідний з розрахунком та зобов`язується оплатити суму в касу або на рахунок Військової академії до 28.03.2019. Довідку відповідач підписав 28.03.2019, що підтверджується його особистим підписом.

Отже, про обов`язок відшкодувати вказані вище кошти відповідач знав 28.03.2019. Добровільно вказані кошти відповідач не сплатив. 24.06.2022 позивач звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси із аналогічною в цій справі позовною заявою у справі №521/8810/22. Ухвалою від 27.06.2022 вказаний суд відмовив у відкритті провадження у справі та роз`яснив позивачу про право звернутися зі вказаним позовом у порядку адміністративного судочинства до адміністративного суду. У подальшому позивач направив відповідачу вимогу-пропозицію від 29.03.2023 №26/1/7 про порядок та строки відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі, в якій серед іншого зазначив, що станом на 27.12.2022 заборгованість складає 384493,85грн. Тому просив протягом 10 днів з моменту отримання вимоги сплатити суму заборгованості на його користь, а саме витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 384493,85грн за вказаними реквізитами. Запропонував за відсутності можливості одноразової сплати зазначеної суми протягом 10 днів з моменту отримання вимоги звернутися до нього письмовою заявою про відстрочку чи розстрочку сплати вказаної вище суми, повідомивши розмір можливих щомісячних платежів.

Указану вище вимогу відповідач отримав 25.04.2023, що підтверджується довідником «Вхідні відправлення» відділення Укрпошти за номером трекінгу №162.

Отже, позивач надав відповідачу строк для добровільної сплати вказаної вище суми коштів та попередив про звернення до суду у разі їх не сплати. Оскільки вказану вимогу відповідач отримав 25.04.2023, останній день для добровільної сплати коштів - 05.05.2023. З наступного дня розпочався місячний строк для реалізації позивачем права на звернення до адміністративного суду зі вказаним вище позовом.

Позивач 09.08.2023 повторно направив відповідачу вимогу-пропозицію від 07.08.2023 №26/1/62 про порядок та строки відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі, в якій серед іншого зазначив, що станом на 27.12.2022 заборгованість складає 384493,85грн. Тому просив протягом 10 днів з моменту отримання вимоги сплатити суму заборгованості на його користь, а саме витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 384493,85грн за вказаними реквізитами. Запропонував за відсутності можливості єдино разової сплати зазначеної суми протягом 10 днів з моменту отримання вимоги звернутися до нього письмовою заявою про відстрочку чи розстрочку сплати вказаної вище суми, повідомивши розмір можливих щомісячних платежів.

У зв`язку з несплатою відповідачем вказаної заборгованості, позивач звернувся в суд.

Для вирішення спору та оцінки доводів учасників суд на виконання ст.242 КАС України врахував висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі №400/1758/19 щодо спору за аналогічними вимогами щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь навчального закладу суми у розмірі 514042,71 грн на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання, якою переглянуто рішення суду першої та апеляційної інстанцій про залишення позову без розгляду з підстав пропуску місячного строку звернення до суду.

Верховний Суд оцінив зазначив:

«…48. Верховний Суд наголошує, що спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України. Тобто, у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду.

49. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 804/285/16, у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року в справі № 140/721/19, від 30 вересня 2019 року в справі № 340/685/19, від 24 грудня 2019 року в справі № 824/284/19-а, від 29 квітня 2020 року в справі №560/1942/19, від 18 червня 2020 року в справі № 140/2024/19 та ін.

50. За установлених обставин Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що Харківським національним університетом Повітряних Сил імені Івана Кожедуба пропущено строк на звернувся до суду із вказаним позовом, а також не наведено поважних причин для поновлення такого строку, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

51. Отже, Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на повно і всебічно установлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка з дотриманням норм процесуального права, що є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін».

Суд дотримуючись ст.242 КАС України також врахував висновки постанови Верховного Суду у складі у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі №340/685/19 щодо спору Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, у сумі 16669,29 грн, якою переглянуто рішення суду першої та апеляційної інстанцій про залишення позову без розгляду з підстав пропуску місячного строку звернення до суду. Суд, аналізуючи норми ст.122 КАС України, зазначив:

«...11. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами апеляційної інстанції, предметом цього позову є правомірність стягнення із ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з її утриманням у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного у розмірі 16669, 29 грн.

12. Згідно з довідкою-розрахунком позивача від 17 жовтня 2018 року №1236, відповідач зобов`язувалась оплатити суму витрат, пов`язаних з її утриманням у закладі вищої освіти в касу або на рахунок Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного до 17 листопада 2018 року. Також, у вказаній довідці-розрахунку зазначено про незгоду відповідача з сумою розрахунку у зв`язку з неправильним нарахуванням коштів.

13. Відповідно до приписів частини 7 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964, у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

14. Отже, з зазначеного вбачається, що відповідачці було надано строк на добровільну сплату витрат, пов`язаних з її утриманням у закладі вищої освіти до 17 листопада 2018 року, у зв`язку з чим, починаючи з 18 листопада 2018 року розпочався перебіг строку на реалізацію позивачем свого права на звернення до суду з позовом про стягнення вказаних витрат у примусовому порядку.

15. В свою чергу, позивач звернувся до суду з цим позовом 11 березня 2019 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

16. В обґрунтування поважності підстав пропуску строку звернення до суду позивач посилається на зміну Великою Палатою Верховного Суду судової практики щодо юрисдикції розгляду такої категорії справ, що було відображено в постанові від 12 грудня 2018 року в справі №804/285/16. Зауважено, що на момент відрахування позивача спори цієї категорії справ вирішувались в порядку цивільного судочинства, із встановленим строком позовної давності в три роки.

17. Надаючи правову оцінку обставинам пропуску строку звернення до суду, суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначали, що поважними причинами для поновлення строку на подання адміністративного позову визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

18. Так, наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду мають суб`єктивний характер та не позбавляли останнього можливості звернутись до суду з даним позовом у встановлені КАС України строки.

19. Крім того, позивач зазначав, що про постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі №804/285/16 дізнався 21 січня 2019 року, а з позов до суду звернувся лише 11 березня 2019 року. При цьому, підстав неможливості звернення до суду у місячний строк з дня ознайомлення з постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року, позивачем до суду надано не було.

20. Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що строк звернення з цим позовом до суду був пропущений Національною академією сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного без поважних причин.

21. Безпідставним є посилання касатора на необхідність застосування до спірних правовідносин приписів абзацу 1 частини другої статті 122 КАС України, який встановлює шестимісячний строк звернення до суду, оскільки спори щодо проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України.

22. Згідно зі статтею 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

23. З урахуванням викладеного, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.»

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 квітня 2021 року у справі №640/3393/19 зробила висновок: "...особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду. Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами".

Врахувавши викладені вище висновки ВС та обставини справи, суд дійшов висновку про передчасність висновку під час вирішення питання про відкриття провадження в цій справі про дотримання процесуального строку звернення до суду зі вказаними позовними вимогами.

Позивач повинен був дізнатися про порушення свого права на стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 384796,85грн, 05.05.2023 - в останній день для добровільної сплати вказаних вище коштів. Звернення до суду 15.09.2023 відбулося з порушенням місячного строку звернення до суду, визначеного частиною 5 статті 122 КАС України. Повторне надсилання відповідачу 09.08.2023 вимоги-пропозиції від 07.08.2023 №26/1/62 про порядок та строки відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі, не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач продовжив вчиняти активні дії щодо реалізації свого права на відшкодування вказаних вище коштів і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Отже, звертаючись до суду 15.09.2023 (відбиток штемпеля вхідної кореспонденції Черкаського окружного адміністративного суду на позовній заяві), позивач пропустив місячний строк на звернення до адміністративного суду зі вказаними вище позовними вимогами.

Водночас звернення 24.06.2022 позивача до Малиновського районного суду міста Одеси із аналогічною позовною заявою у справі №521/8810/22 підтверджує факт його обізнаності з відмовою відповідача в добровільному порядку сплатити вказані вище кошти, задовго до звернення з відповідними вимогами-пропозиціями, а саме у 2022 році.

Доводи позивача про можливість укладення з відповідачем відповідного договору з розрахунком погашення боргу та направлення його відповідачу не підтверджені жодними належними, достовірними та допустимими доказами. Будь-яких обставин і фактів, які об`єктивно перешкодили позивачу своєчасно звернутися до суду зі вказаними позовними вимогами, позовна заява та додаткові пояснення не містять.

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач відповідно до ч.6 ст.161 КАС України зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Заяв (клопотань) позивача щодо поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не надходило.

Згідно з ч.4 ст.123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Проаналізувавши вказані вище норми законодавства та врахувавши встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач пропустив установлений законом місячний строк без поважних причин та намагається переглянути зі значним спливом часу правовідносини щодо стягнення на його користь витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 384796,85грн, які набули статусу стабільних. Оскільки доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду не встановлено, наявні підстави залишити позовну заяву без розгляду. Тому відповідне клопотання відповідача підлягає задоволенню.

Щодо залишення без розгляду додаткових пояснень позивача суд урахував.

Згідно з ч.2 ст.159 КАС України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до ч.3 ст.159 КАС України підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у визначених цим Кодексом випадках.

Частиною 4 ст.159 КАС України у становлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно з ч.5 ст.159 КАС України суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

Отже, учасники справи мають право подавати заяви по суті справ та законодавство не передбачає обмежень щодо їх подачі, а суд вправі дозволити учаснику подати додаткові пояснення. Тому відповідні доводи відповідача не обґрунтовані та не враховані судом. Отже клопотання відповідача про залишення без розгляду додаткових пояснень позивача не підлягає задоволенню.

В ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету (ч.5 ст.240 КАС України).

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням) (п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року №3674-VI).

Відповідно до ч.2 вказаної статті Закону №3676-VI у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми, а в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Сплата судового збору особисто позивачем підтверджується наявною у матеріалах адміністративної справи квитанцією від 21.09.2023 №2341 в сумі 5771,95грн. Тому наявні підстави повернути сплачений судовий збір у вказаному розмірі.

Керуючись ст.ст.2-20, 44-45, 122-123, 180-183, 205, 240-248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання (вх. від 02.11.2023) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про залишення без розгляду позовної заяви.

Залишити без розгляду адміністративний позов Військової академії (м.Одеса) (65009, м.Одеса, вул.Фонтанська дорога, 10; ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення на її користь витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 384796,85грн.

2. Відмовити у задоволенні клопотання (вх. від 17.11.2023) ОСОБА_1 про залишення без розгляду додаткових пояснень Військовій академії (м.Одеса) від 14.11.2023.

3. Повернути Військовій академії (м.Одеса) (65009, м.Одеса, вул.Фонтанська дорога, 10; ) з Державного бюджету України сплачений згідно з квитанцією від 21.09.2023 №2341 судовий збір за звернення до адміністративного суду з позовною заявою в загальній сумі 5771,95грн (п`ять тисяч сімсот сімдесят одна гривня дев`яносто п`ять копійок).

4. Копію ухвали направити сторонам.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Повний текст ухвали виготовлений і підписаний 27.11.2023.