Справа № 947/29735/23
Суддя: Васильків О. В.
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/192/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2023 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

секретар судового засідання Бродецька Тетяна Вікторівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (, місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 5, електронна адреса - ), третя особа - Поліцейський роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Одеській області командир взводу старший лейтенант поліції Котковський Олександр Олегович (адреса: 65114, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 5, електронна адреса - ), про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

І. ПРОЦЕДУРА

19.09.2023 року в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду адвокат Смирнов А.І. з позовом до відповідача, в якому просить: скасувати постанову серії ЕА №7675050 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.; закрити справу про адміністративне правопорушення та справу розглянути за їхньої відсутності.

Ухвалою від 25.09.2023 року провадження у справі відкрито.

11.10.2023 року від Управління патрульної поліції в Одеській області до суду надійшов відзив на позов.

До судового засідання 16.11.2023 року сторони не з`явились, повідомлені належним чином.

На підставі викладеного, враховуючи, що стороною відповідача надано відзив на позов, а позивач мав можливість надати відповідь на відзив, суд вважає можливим розглянути справу по суті в даному судовому засіданні.

ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В позовних вимогах ОСОБА_1 адвокат Смирнов А.І. посилається на те, що оскаржувана постанова є протиправною та незаконною, оскільки прийнята з порушенням встановленого порядку та на підставі недопустимих доказів. Позивач ОСОБА_1 був безпідставно зупинений, копію постанови йому не було вручено, також позивач керував електроскутером з потужністю мотора 800 Вт, для чого права та документи про реєстрацію не потрібні, а тому в діях позивача відсутній склад правопорушення. Вказана постанова порушує права ОСОБА_1 , в зв`язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом.

У відзиві на позов представник Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції зазначив, що 05.09.2023 року близько 21.05 в ході виконання службових обов`язків командир взводу роти №2 батальйону №2 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_2 за адресою: м. Одеса, вул. Селекційна, 1, зупинив двоколісний транспортний засіб АІМА НОМЕР_2 , який рухався без номерного знаку під керуванням ОСОБА_1 . В ході перевірки документів, встановлено, що водій керував транспортним засобом без відповідної категорії, чим порушив п. 2.1.а ПДР, чим скоїв правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. Представник відповідача зазначає, до інспектором патрульної поліції правомірно зупинено двоколісний транспортний засіб з електродвигуном потужністю до 4 кВт, зокрема за відсутність номерного знаку та повідомлено водія ОСОБА_1 про причину такої зупинки, що підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського "Смирнов С-3139-сегмент 1.mp4". ОСОБА_1 є такою особою, що станом на 05.09.2023 року не має посвідчення водія з відкритою категорією А1 та не мав права керувати двоколісним транспортним засобом з електродвигуном до 4 кВт. Таким чином, інспектор під час розгляду справи та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7675050 від 05.09.2023 року за своїм внутрішнім переконанням дослідив наявні у справі докази та дійшов висновку про їх достатність, які в сукупності підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАТ № 7675050 від 05.09.2023 року о 21:34:54 позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. З вказаної постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 , 05.09.2023 року о 21:05:04 (м. Одеса, вул. Селекційна, 1) керував двоколісним т/з з електродвигуном та не мав права керування таким транспортним засобом та не мав реєстраційних документів та т/з, чим порушив п.2.1.а. ПДР - керування Т/З особою, яка не має права керування таким Т/З.

Дата розгляду справи: 05.09.2023 21:34:54. Місце розгляду справи: Одеська, Малиновський, м. Одеса, вул. Селекційна, 1.

Вказана постанова має відмітку про відмову особи, притягнутої до відповідальності, від отримання копії постанови.

З матеріалів відео фіксації, доданих до відзиву, не вбачається порушень розгляду адміністративної справи інспектором.

IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Суд також враховує положення «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, якою встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Статтею 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 14-2 КУпАП визначено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. А притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Постановою Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі №760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений ст. 71 КАС України (у редакції до 15.12.2017 року) розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Оскільки частинами 1,2 ст. 77 КАС України (у чинній редакції) передбачено аналогічні положення, що й в ч. 1, 2 ст. 71 КАС України (у редакції до 15.12.2017 року), то вищезазначений висновок Верховного Суду з приводу обов`язку доказування в адміністративному судочинстві підлягає застосуванню й до положень частин 1, 2 ст. 77 КАС України (у чинній редакції).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Такої ж позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові №520/2261/19 від 25.06.2020 року, в якій зазначено, що обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою статті 77 КАС України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Ухвалюючи рішення, суд приймає до уваги, що згідно з положеннями п. 2.13. Правил дорожнього руху право на керування транспортними засобами особам може бути надано, зокрема, мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії А1, А) - з 16-річного віку.

Також вказаним пунктом ПДР визначено, що до категорії А1 належать транспортні засоби: мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Відповідно до п. 1 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 511) це Положення є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства.

Пунктом 2 Положення визначено, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно з п. 3 Положення транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт;

А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше;

В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів;

В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми;

С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів);

С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів);

D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16;

D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16;

ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D, яким водій має право керувати, але який не належить до зазначених категорій составів транспортних засобів;

Т - трамваї та тролейбуси.

Таким чином, електроскутер позивача ОСОБА_1 з потужністю мотора 800 Вт підпадає під категорію транспортних засобів, для керування якими необхідно отримання відповідного права на керування. Відсутність такого права, як і реєстрації транспортного засобу, підтверджується наданими стороною відповідача відеоматеріалами.

Доводи сторони позивача з посиланням на лист адміністрації "Цитрус" та Керівництво з експлуатації електроскутера суд відхиляє, оскільки адміністрація "Цитрус", де позивач придбав електроскутер, не є організацією, наділеною повноваженнями з роз`яснення положень діючого законодавства та надання консультацій з приводу застосування правових норм.

Суд зазначає, що вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог чинного законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган. При розгляді спорів перевага має надаватись змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені, оскільки факт порушення Правил дорожнього руху підтверджено наявними матеріалами справи, а доводи сторони позивача щодо необгрунтованості постанови не підтверджені належними та допустимими доказами.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 77, 255, 295, 297 КАС України, ст. ст. 251, 283 КпАП України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (, місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 5, електронна адреса - ), третя особа - Поліцейський роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Одеській області командир взводу старший лейтенант поліції Котковський Олександр Олегович (адреса: 65114, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 5, електронна адреса - ), про скасування постанови, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 27.11.2023 року.

Суддя Васильків О.В.