Справа № 520/25221/23
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2023-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2023 р. № 520/25221/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волошина Д.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СУШІ ПРОДУКТ ПЛЮС" до Житомирської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СУШІ ПРОДУКТ ПЛЮС" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA101030/2023/000005/1 від 12.07.2023 Житомирської митниці Державної митної служби України;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101030/2023/000068 від 12.07.2023 Житомирської митниці Державної митної служби України;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2023/000180/2 від 14.07.2023 Житомирської митниці Державної митної служби України;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101030/2023/000069 від 14.07.2023 Житомирської митниці Державної митної служби України.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржувані рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митних декларацій є протиправними та підлягають скасуванню. Вказує, що позивачем надавалися всі необхідні документи для митного оформлення до митного органу.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання копії ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена відповідачу до електронного кабінету через систему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що заперечує проти заявленого позову, вважає його безпідставним, необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. Зазначив, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA101030/2023/000005/1 від 12.07.2023 та №UA101000/2023/000180/2 від 14.07.2023 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101030/2023/000068 від 12.07.2023 та №UA101030/2023/000069 від 14.07.2023, винесені на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами Митного кодексу України та інших підзаконних нормативних актів, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень, тому обставини для їх скасування відсутні. При цьому, відповідачем зазначено, що документи, подані для митного оформлення, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Між ТОВ «СУШІ ПРОДУКТ ПЛЮС» (Покупець) та китайською компанією "WUYISHAN HANDE FOOD CO., LTD" (Продавець) було укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу №WHY005 від 10.02.2023.

Відповідно до п. 1.1. вказаного контракту продавець зобов`язався продати покупцю товар згідно зі специфікацією.

Згідно з п. 2.1. вказаного контракту передбачалось, що поставка товару здійснюється партіями на умовах, погоджених сторонами у специфікаціях. Найменування, асортимент, показники якості, загальна кількість, ціна, вартість партії, строк поставки, умови поставки згідно Інкотермс-2010 тощо сторони узгоджують шляхом підписання специфікації до контракту, яка є його невід`ємною частиною.

Згідно з пунктом 2.3. вказаного контракту передбачається, що в ціну товару включена вартість експортної морської упаковки, тари, маркування. Митне очищення та інші платежі на території країни покупця сплачуються покупцем.

Згідно додатку №2 (специфікації) до контракту від 10.02.2023 передбачена поставка наступного товару: філе вугра смажене, з доданням соусу, не мариноване, не копчене, заморожене; вага - 45000 кг, ціна за кілограм - 12,25 доларів США; загальна вартість товару - 551 250 доларів США.

Відповідно до пункту 4.2. вказаного контракту сторони у специфікації змінили строк оплати та строк поставки.

Згідно додатку №2 (специфікації) до контракту від 10.02.2023: строк поставки (строк відвантаження товару продавцем - 90 календарних днів з моменту підписання специфікації; строк оплати - не менше ніж 9 % вартості товару повинні бути оплачені покупцем на рахунок продавця не пізніше ніж через 14 календарних днів після відвантаження товару та відплиття судна; залишок вартості товару має бути сплачений покупцем протягом одного року від дати відвантаження товару.

Для розмитнення товару була подана митна декларація №23UA39U4 від 10.07.2023 щодо митного оформлення частини товару вагою брутто 18331 кг.

Відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA101030/2023/000005/1 від 12.07.2023. Відповідачем також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101030/2023/000068 від 12.07.2023.

Також, для розмитнення товару була подана митна декларація №23UA38U2 від 13.07.2023 щодо митного оформлення частини товару вагою брутто 7 544 кг.

Відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2023/000180/2 від 14.07.2023. Відповідачем також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101030/2023/000069 від 14.07.2023.

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів №UA101030/2023/000005/1 від 12.07.2023 та №UA101000/2023/000180/2 від 14.07.2023, які було прийнято відповідачем, зазначено, що на виконання вимог Методичних рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 № 476, митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор», а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено. За результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів.

Відповідачем в оскаржуваних рішеннях також вказуються наступні порушення:

- документи, подані для митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а також відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Відсутність таких відомостей може свідчити про те, що дані документи не стосуються оцінюваного товару;

- до митного оформлення надано договір - заявку на перевезення від 29.06.2023 № 2906-5-1 між ФОП ОСОБА_1 (перевізник) та ФОП ОСОБА_2 (експедитор), яка не може бути використана для підтвердження митної вартості, так як містить розбіжності в даті завантаження, вазі брутто, найменуванні вантажу. Також, заявлена сума фрахту перевищує заявлену до митного оформлення суму та сумі в заявці-договорі від 29.06.2023 № 2906-16 між ФОП ОСОБА_2 (експедитор) та - ТОВ "СУШІ ПРОДУКТ ПЛЮС". Враховуючи вище зазначене, договір-заявка на перевезення від 29.06.2023 №М2906-5-1 може не стосуватися перевезення оцінюваного товару;

- наданий до митного оформлення рахунок на оплату від 06.07.2023 № 2307011, не може бути прийнятий для підтвердження витрат, понесених продавцем за межами митної території, так як не містить відомостей про вантаж. Також даний рахунок містить посилання на замовлення 75 77, яке до митного оформлення не надано. Таким чином відомості про витрати на транспортування оцінюваного товару не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до ч. 10 cт. 58 Митного кодексу України є складовою митної вартості;

- висновок про вартість товару №111/205 від 10.07.2023, складений ДП «Держзовнішінформ», не усуває вищезазначені розбіжності;

- прайс-лист від 05.05.2023 не може бути використано для підтвердження митної вартості, так як його видано пізніше, ніж сторони досягли домовленості купити/продати товари;

- додаток від 10.02.2023 № 2 до контракту від 10.02.2023 № WHY005 містить інформацію про те, що товар поставляється на умовах поставки CFR Klaipeda. За умови поставки CFR Klaipeda ціна товару повинна включати в себе витрати на доставку товару в порт призначення. Разом з тим, відповідно до п.2.3 контракту, у ціну товару включена вартість упаковки, тари, маркування. Дане може свідчити про те, що товар фактично проданий на інших умовах поставки;

- відомості про витрати на транспортування оцінюваного товару не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до ч. 10 cт. 58 Митного кодексу України є складовою митної вартості;

- під час проведення консультації додатково надано лист TOB «СВ БРОК» від 13.07.2023 № 1307 про те, що склад UAB «NORDNIX» є транзитним складом, на якому проводяться роботи по перевантаженню вантажів із контейнерів в авто та витрати по якому, відображені у рахунках, заявках та довідках про транспортні витрати. Митний орган вважає, що таке твердження не підтверджене документально.

Не погоджуючись із вищевказаними рішеннями про коригування митної вартості товарів та картками відмови в прийнятті митних декларацій позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За змістом частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 6 статті 264 Митного кодексу України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частинами 1-3 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Стаття 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Отже, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта.

Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 05.03.2019 по справі №815/143/17, від 09.04.2019 по справі №825/1575/17.

У постанові від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а Верховний Суд зазначив, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару контролюючий орган вказав, що на виконання вимог Методичних рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 № 476, митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор», а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено. За результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів.

Відповідачем також вказуються наступні порушення:

- документи, подані для митного оформлення містять розбіжності не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а також відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Відсутність таких відомостей може свідчити про те, що даний документ не стосується оцінюваного товару;

- до митного оформлення надано договір - заявку на перевезення від 29.06.2023 № 2906-5-1 між ФОП ОСОБА_1 (перевізник) та ФОП ОСОБА_2 (експедитор), яка не може бути використана для підтвердження митної вартості, так як містить розбіжності в даті завантаження, вазі брутто, найменуванні вантажу. Також, заявлена сума фрахту перевищує заявлену до митного оформлення та сумі в заявці-договорі від 29.06.2023 № 2906-16 між ФОП ОСОБА_2 (експедитор) та - ТОВ "СУШІ ПРОДУКТ ПЛЮС". Враховуючи вище зазначене, договір-заявка на перевезення від 29.06.2023 №М2906-5-1 може не стосуватися перевезення оцінюваного товару;

- наданий до митного оформлення рахунок на оплату від 06.07.2023 № 2307011, не може бути прийнятий для підтвердження витрат, понесених продавцем за межами митної території, так як не містить відомостей про вантаж. Також даний рахунок містить посилання на замовлення 75 77, яке до митного оформлення не надано. Таким чином відомості про витрати на транспортування оцінюваного товару не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до ч. 10 cт. 58 Митного кодексу України є складовою митної вартості;

- висновок про вартість товару №111/205 від 10.07.2023, складений ДП «Держзовнішінформ» не усуває вище зазначені розбіжності. Також, відповідно до додатково наданого листа ДП «Держзовнішінформ» від 05.04.2023 №111/322-Л інформація у висновку є довідковою та не є визначальною для митної вартості оцінюваного товару;

- прайс-лист від 05.05.2023 не може бути використано для підтвердження митної вартості так як його видано пізніше ніж сторони досягли домовленості купити/продати товари;

- додаток від 10.02.2023 № 2 до контракту від 10.02.2023 № 3WHY005 містить інформацію про те, що товар поставляється на умовах поставки CFR Klaipeda. За умови поставки CFR Klaipeda ціна товару повинна включати в себе витрати на доставку товару в порт призначення. Разом з тим, відповідно до п.2.3 контракту, у ціну товару включена вартість упаковки, тари, маркування. Дане може свідчити про те, що товар фактично проданий на інших умовах поставки;

- відомості про витрати на транспортування оцінюваного товару не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до ч. 10 cm. 58 Митного кодексу України є складовою митної вартості;

- під час проведення консультації додатково надано лист TOB «СВ БРОК» від 13.07.2023 № 1307 про те, що склад UAB «NORDNIX» є транзитним складом, на якому проводяться роботи по перевантаженню вантажів із контейнерів в авто та витрати по якому, відображені у рахунках, заявках та довідках про транспортні витрати. Митний орган вважає, що таке твердження не підтверджене документально.

Так, щодо порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор», та наявність у митного органу інформації, що задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями ДМСУ раніше, суд зазначає, що інформація в автоматизованій системі митного оформлення та спрацювання ризиків є рекомендацією, обов`язковою до виконання, посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного контролю та митного оформлення документи.

Таким чином, у Житомирської митниці виникли підстави для більш детального аналізу умов зовнішньоекономічної операції щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст.337 МК України перевірка документів та відомостей, які подаються митному органу під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені МК України.

Згідно з вимогами п.2 ч .2 ст. 52 МК України декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України має право упевнюватися в достовірності або точності будь - якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості та письмово запитувати у декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

З матеріалів справи вбачається, що позивач надав розширений пакет документів для підтвердження правильності та достовірності визначення ним митної вартості задекларованих товарів.

Судом встановлено, що при прийнятті митницею рішень про коригування митної вартості товару за основу було взято наявну в митниці цінову інформацію, що міститься в ціновій базі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС).

Застосування митницею ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд вважає необґрунтованим, оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 520/10381/2020.

Щодо твердження відповідача про те, що договір - заявка на перевезення від 29.06.2023 № 2906-5-1 між ФОП ОСОБА_1 (перевізник) та ФОП ОСОБА_2 (експедитор) не може бути використана для підтвердження митної вартості, оскільки містить розбіжності в даті завантаження, вазі брутто, найменуванні вантажу, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що до митного оформлення позивачем надано договір - заявку №2906-16 від 29.06.2023 р. про надання транспортно-експедиторських послуг по організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжміському та міжнародному сполученні між ТОВ «СУШІ ПРОДУКТ ПЛЮС» (замовником) та ФОП ОСОБА_2 (експедитором), у якому вказана вартість фрахту в розмірі 99450 грн з оплатою на підставі рахунку безготівково по прибуттю на місце вивантаження (пункти 21 та договору - заявки). У пункті 24 договору - заявки №2906-16 від 29.06.2023 р. вказано, що перевізником є ФОП ОСОБА_1 .

Експедитором - ФОП ОСОБА_2 надано рахунок на оплату №07072023 від 07.07.2023 р. на загальну суму 99450 грн, яка включає вартість транспортно-експедиторських послуг перевезення вантажу від місця завантаження за межами України до пункту прикордонного контролю за маршрутом: Клайпеда (Литва) - Ягодин (Україна) автомобілем № НОМЕР_1 / НОМЕР_2 в розмірі 69615 грн., яка включена до митної вартості задекларованого товару. Також, згідно з рахунком на оплату №07072023 від 07.07.2023 р., сума 99450 грн включає вартість транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажу від пункту прикордонного контролю України до місця розвантаження за маршрутом: Ягодин (Україна) - Київ (Україна) у розмірі 29058 грн, та вартість транспортного експедирування по Україні (експедиторська винагорода) у розмірі 750 грн., які до митної вартості товару не включаються згідно з пунктами 5, 6, 7 частини 10, пунктами 2, 3 частини 11 статті 58 Митного кодексу України.

Вартість транспортних витрат по іноземній території у розмірі 69615 грн також підтверджується наданою до митного оформлення довідкою про транспортні витрати вих. 0707/2 від 07.07.2023 р. експедитора - ФОП ОСОБА_2 , що міститься в матеріалах справи.

Як встановлено, до митного оформлення позивачем було надано договір - заявку №2906-5-1 від 29.06.2023 р. між експедитором - ФОП ОСОБА_2 та перевізником - ФОП ОСОБА_1 . Положення вказаного договору - заявки стосуються виключено відносин між експедитором - ФОП ОСОБА_2 та перевізником - ОСОБА_1 .

Вищевказане відповідає положенням ст. 8 Закону «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01.07.2004 р. № 1955-ІУ про те, що експедитори за дорученням клієнтів: забезпечують оптимальне транспортне обслуговування, а також організовують перевезення вантажів різними видами транспорту територією України та іноземних держав відповідно до договорів (контрактів), згідно з якимисторони мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим та іншими законами України; фрахтують національні, іноземні судна та залучають інші транспортні засоби і забезпечують їх подачу в порти, на залізничні станції, склади, термінали або інші об`єкти для своєчасного відправлення вантажів.

Так, розбіжності у наданих до митного оформлення договорах - заявках №2906-16 від 29.06.2023 р., №2906-5-1 від 29.06.2023 р. та інших документах відсутні, оскільки у них вказана одна дата завантаження - 05.07.2023 р., одна вага брутто - 18 331 кг, одне найменування вантажу - філе вугра смажене.

Щодо неприйняття митним органом рахунку на оплату від 06.07.2023 № 2307011 суд зазначає наступне.

Так, відповідач в оскаржуваному рішенні вказав, що наданий до митного оформлення рахунок на оплату від 06.07.2023 № 2307011 не може бути прийнятий для підтвердження витрат, понесених продавцем за межами митної території, так як не містить відомостей про вантаж.

Судом встановлено, що рахунок на оплату № 2307011 від 06.07.2023 р., наданий експедитором - TOB «СВ БРОК», містить відомості про вантаж, які необхідні для його ідентифікації: номер коносаменту, номер контейнеру, вагу.

Як вказує позивач та встановлено з матеріалів справи, то в рахунку № НОМЕР_3 від 06.07.2023 р. ТОВ «СВ «БРОК вказано: «Order: 7577», що є внутрішнім номером замовлення, отриманого від ТОВ «СУШІ ПРОДУКТ ПЛЮС», про надання транспортно-експедиторських послуг щодо партії товару, поставленого згідно з інвойсом HD23027 від 15.05.2023 р. На це замовлення сторонами договору складено заявку про надання транспортно-експедиторських послуг: заявка №7577/1 від 16.06.2023 р. щодо частини товару вагою брутто 18331 кг та вказана заявка надавалася до митного органу.

Щодо висновку про вартість товару № 111/205 від 10.07.2023, складеного ДП «Держзовнішінформ», суд зазначає наступне.

Відповідач вказує, що митним органом не було прийнято до уваги висновок про вартість товару №111/205 від 10.07.2023, складений ДП «Держзовнішінформ», оскільки такий висновок не відповідає Національному стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових трав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003р. №1440 та не усуває зазначені розбіжності.

Суд зазначає, що згідно пункту 1 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 р. № 1440 (зі змінами), Національний стандарт №1 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Державне підприємство "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків" не є суб`єктом оціночної діяльності і не здійснює діяльність з оцінки майна та не здійснює рецензування звітів про оцінку майна, тому не зобов`язаний у своїй діяльності керуватися вищевказаним Стандартом.

Щодо відомостей про витрати на транспортування оцінюваного товару суд зазначає наступне.

Відповідачем в оскаржуваних рішеннях вказано, що відомості про витрати на транспортування оцінюваного товару не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до ч. 10 cт. 58 Митного кодексу України є складовою митної вартості.

Судом встановлено, що позивачем було подано до митного органу наступні документи: договір транспортно - експедиторського обслуговування HSVB011221 від 01.12.2021 між ТОВ «СУШІ ПРОДУКТ ПЛЮС» та експедитором ТОВ «СВ БРОК»; заявка № 7577/2 від 16.06.2023 р. до договору HSVB011221 від 01.12.2021 р.; рахунок на оплату № 2307012 від 06.07.2023 р., наданий експедитором - ТОВ «СВ БРОК"; довідка про транспортні витрати № 7577/2 від 06.07.2023 р., надана експедитором - TOB «СВ БРОК»; договір - заявка про надання транспортно-експедиторських послуг по організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжміському та міжнародному сполученні № 0607-10 від 06.07.2023 р. між ТОВ «СУШІ ПРОДУКТ ПЛЮС» (замовником) та ФОП ОСОБА_2 (експедитором); міжнародна автотранспортна накладна - CMR №7577/2 від 10.07.2023р.; рахунок на оплату № 12072023-1 від 12.07.2023р., наданий експедитором - ФОП ОСОБА_2 за договором - заявкою № 0607-10 від 06.07.2023 р., на загальну суму 57400 грн., що включає вартість транспортно - експедиторських послуг експедитора ОСОБА_2 з перевезення вантажу за межами території України до пункту прикордонного контролю за маршрутом м. Клайпеда, Литва - Ягодин, Україна в розмірі 50180 грн та вартість транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажу по території України за маршрутом: Ягодин, Україна - Київ, Україна в розмірі 7220 грн; довідка про транспортні витрати №1207/1 від 12.07.2023р., надана експедитором - ФОП ОСОБА_2 .

Відповідно статті 8 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01.07.2004 р. № 1955-ІУ про те, що експедитори за дорученням клієнтів: забезпечують оптимальне транспортне обслуговування, а також організовують перевезення вантажів різними видами транспорту територією України та іноземних держав відповідно до договорів (контрактів), згідно з якимисторони мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим та іншими законами України; фрахтують національні, іноземні судна та залучають інші транспортні засоби і забезпечують їх подачу в порти, на залізничні станції, склади, термінали або інші об`єкти для своєчасного відправлення вантажів.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Так, ТОВ «СУШІ ПРОДУКТ ПЛЮС» має оформлені договірні відносини з експедитором - ФОП ОСОБА_2 , транспортні витрати підтверджуються документами, наданими даним експедитором. Відносини і взаємні зобов`язання між експедитором - ОСОБА_2 та перевізником регулюються укладеним між ними договором.

Вищевказані документи, що надавалися позивачем до митного органу, містять усі необхідні відомості щодо розміру транспортних витрат за межами території України, які включаються до митної вартості товару, та необхідні для ідентифікації товару.

Щодо наданого позивачем прайс-листа, то суд зазначає, що прайс-лист складено позивачем на дату інвойсу - 05.05.2023 та розбіжності у вказаних документах відсутні.

Посилання Житомирської митниці на ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України, згідно якої відомості про визначення митної вартості, що надаються декларантом, повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, а частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості позивачем не заперечуються.

Однак, відповідачем не зазначено, яких саме об`єктивних, документально підтверджених даних йому бракує у поданих до митного оформлення документах.

Стосовно доводів відповідача, викладених у спірних у даній справі рішеннях, щодо не підтвердження декларантом документально всіх складових митної вартості товарів та надання документів, які містять розбіжності, що послугувало підставою для запиту додаткових документів в порядку, передбаченому ч. 3 cт. 53 Митного кодексу України, суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи зі змісту наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що підприємством позивача було надано до митного оформлення необхідний перелік документів, передбачений ч.ч. 1-2 ст. 53 Митного кодексу України.

Однак, як встановлено судом, відповідачем під час винесення спірних у даній справі рішень, не було наведено належних обґрунтувань щодо наявності сумніву в числових значеннях або недостовірності наданих документів, що могло б бути підставою для запиту додаткових документів. При цьому, такий запит повинен містити як обґрунтування причин запиту, так і конкретизацію того, які саме складові митної вартості не підтверджені або викликали сумніви, в чому саме полягають розбіжності, чи впливають вони на митну вартість, які додаткові документи можуть спростувати ці сумніви.

У відзиві на позов суд не встановив вищевказаних доводів та обставин.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, оскаржувані рішення є необґрунтованими та прийнятими без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

З огляду на викладене, рішення про коригування митної вартості товарів №UA101030/2023/000005/1 від 12.07.2023 та №UA101000/2023/000180/2 від 14.07.2023 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101030/2023/000068 від 12.07.2023 та №UA101030/2023/000069 від 14.07.2023 та №UA101030/2023/000069 від 14.07.2023, прийняті Харківською митницею, є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «СУШІ ПРОДУКТ ПЛЮС».

Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

ТОВ «СУШІ ПРОДУКТ ПЛЮС» понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 8 535,41 грн, що підтверджується платіжною інструкцією.

Враховуючи задоволення позову, відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову 8 535,41 грн за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці Державної митної служби України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СУШІ ПРОДУКТ ПЛЮС" (вул. 23 Серпня, буд. 12А, літ. "И-2", кім. 2, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61072, ) до Житомирської митниці Державної митної служби України (вул. Перемоги, буд. 25, м. Житомир, 10003, ) про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA101030/2023/000005/1 від 12.07.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101030/2023/000068 від 12.07.2023, прийняті Житомирською митницею Державної митної служби України.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2023/000180/2 від 14.07.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101030/2023/000069 від 14.07.2023, прийняті Житомирською митницею Державної митної служби України.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СУШІ ПРОДУКТ ПЛЮС» за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці Державної митної служби України сплачений судовий збір у розмірі 8 535,41 грн (вісім тисяч дев`ятсот п`ятсот тридцять п`ять гривень 41 копійка).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Волошин