Справа № 280/9856/23
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

28 листопада 2023 року Справа № 280/9856/23 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Стрельнікова Н.В., перевіривши адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙН-БЕСТ» до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАЙН-БЕСТ» (надалі позивач) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі відповідач ), в якому позивач просить суд: скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області: 1) податкове повідомлення - рішення від 24.07.2023 року №5 на суму 73 255 грн.; 2)податкове повідомлення - рішення від 21.09.2023 року № 5 на суму 254 125 грн. 50 коп.; 3) податкове повідомлення - рішення від 16.10.2023 року № 5 на суму 277 756 грн. 50 коп.; 4) податкове повідомлення - рішення від 10.11.2023 року № 05 на суму 306 825 грн. 00 коп..

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, крім іншого, немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за цим позовом суддя виходить з такого.

Частиною першою статті 21 КАС України встановлено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Статтею 172 КАС України, визначено підстави об`єднання та роз`єднання позовів.

Відповідно до ч.1 ст. 172 КАС України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача (обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення).

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного права і обов`язку.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення адміністративного спору.

Таким чином, у випадку заявлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, що становлять предмет позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях.

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються пов`язаністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, порушенням правила об`єднання вимог є об`єднання непов`язаних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Такий підхід щодо неможливості об`єднання позовних вимог, що належить розглядати в окремих самостійних провадженнях, головним чином спрямовано на забезпечення дотримання принципу ефективного захисту порушеного права особи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та її прохальної частини, позивач оскаржує податкові повідомлення - рішення відповідача:

- від 24.07.2023 № 5 на суму 73 255. 00 грн. (акт перевірки №14974/13-01-09-05/44417157 від 02.06.2023 за поданою декларацією акцизного податку від 19.05.2023 № 5 за звітний період квітень 2023 року

-21.09.2023 № 5 на суму 254 125,50 грн. (акт перевірки №19365/13-01-09-05/44417157 від 25.07.2023 за поданою декларацією акцизного податку від 19.06.2023 № за звітний період травень 2023 року);

- 16.10.2023 № 5 на суму 277 756, 50 грн. (акт перевірки №21214/13-01-09-05/44417157 від 18.08.2023 за поданою декларацією акцизного податку від 20.07.2023 № за звітний період червень 2023 року);

- 10.11.2023 № 5 на суму 306 825. 00 грн. (акт перевірки №23359/13-01-09-05/44417157 від 21.09.2023 року за поданою декларацією акцизного податку від 18.08.2023 № за звітний період липень 2023 року);

Отже, спірні ППР винесено на підставі різних актів перевірок, за поданими різними деклараціями акцизного податку та різний період, а отже і спірні рішення не пов`язані між собою підставами виникнення та поданими доказами.

Крім того, суддя звертає увагу, що позивач також посилається на акт перевірки №25934/13-01-09-05/44417157 від 19.10.2023, як на підставу винесення спірних ППР, проте із наданих позивачем копій спірних ППР не вбачається, що хоча б якесь з них винесено на підставі такої перевірки.

Винесення рішень одним органом, суб`єктом владних повноважень, не робить позовні вимоги пов`язаними та не дає підстав для їх об`єднання в одне провадження, оскільки їх прийняття пов`язане з оцінкою різних документів (різних договорів), а отже вказані рішення не пов`язані між собою підставою виникнення.

Фактично, звернувшись до суду з таким позовом, позивач має намір одночасно врегулювати усі наявні у нього спірні правовідносини з відповідачем, незважаючи на те, що фактичні обставини та докази в обґрунтування позовних вимог мають індивідуальний характер, а також не враховуючи, що таке об`єднання непов`язаних між собою вимог значно ускладнить розгляд справи.

Отже за поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають вирішенню 4 окремі спори (4 акти перевірки).

З наведеного вбачається, що позивачем у поданій до суду позовній заяві об`єднано вимоги, які не пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Отже, суддя дійшов висновку, що подані на обґрунтування позовних вимог документи, не є пов`язаними між собою, а тому підстав для застосування положень ст. 172 КАС України суддею не встановлено.

Також, суддя звертає увагу позивача, що відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; 7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 8) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України.

Отже, виходячи з приписів КАС України передумовою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень є оскарження позивачем та встановлення судом допущення відповідачем протиправних дій, рішення чи бездіяльності.

Згідно з п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

При цьому, згідно із ч. 5 ст.169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Керуючись п. 6 ч. 4 ст. 169, ст.ст. 241, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙН-БЕСТ» до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування рішень, повернути.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви згідно з ч. 8 ст. 169 КАС України не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 294, 295, 296 КАС України.

Суддя Н.В. Стрельнікова