Справа № 580/9813/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2023-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року справа № 580/9813/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі Головне управління, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо необхідності призначення позивачу пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за вислугу років, а саме 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення, відповідно до вислуги позивача та підстав повторного звільнення з військової служби (за станом здоров`я у відставку), враховуючи наявність вислуги 25 років 04 місяці 18 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити позивачу з 29.04.2023 пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за вислугу років, а саме 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення, відповідно до вислуги позивача та підстав повторного звільнення з військової служби (за станом здоров`я у відставку), враховуючи наявність вислуги 25 років 04 місяці 18 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області нарахувати та виплачувати позивачу пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за вислугу років, а саме 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення, за період з 29.04.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходив військову службу в Службі безпеки України з 12.07.1996 по 31.05.2019, а також по мобілізації з 08.05.2022 по 28.04.2023. Повторно звільнений з військової служби у відставку за станом здоров`я. Вислуга років станом на 28.04.2023 для призначення пенсії складає 25 років 04 місяці 18 днів, у тому числі календарна 23 роки 10 місяців 09 днів, пільгова 01 рік 06 місяців 09 днів.

У зв`язку з набуттям статусу ветерана війни особи з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни позивачу виплачувалась пенсія по інвалідності в розмірі 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення, однак на виконання судового рішення у справі № 580/11416/21 пенсію по інвалідності призначено у розмірі пенсії за вислугу років 62 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

З урахуванням того, що на дату повторного звільнення з військової служби (28.04.2023) вислуга років для призначення пенсії складає 25 років 04 місяці 18 днів, та враховуючи, що позивача звільнено у відставку за станом здоров`я, мають місце правові підстави для призначення з 29.04.2023 пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги на дату повторного звільнення з військової служби 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Разом з тим, після повторного звільнення позивача з військової служби за поданням Управління Служби безпеки України в Черкаській області відповідач здійснив перерахунок основного розміру пенсії позивача, призначивши знову пенсію по інвалідності в розмірі 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення станом на дату звільнення.

На звернення позивача із заявою про призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги на дату повторного звільнення з військової служби 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення, відповідач відмовив у такому призначенні та зазначив, що для призначення такої пенсії необхідна наявність календарної вислуги 25 років і більше.

Ухвалою від 25.10.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відзив на адміністративний позов відповідач не подав.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ від 09.04.1992 (згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 ).

Рішенням від 23.02.2022 у справі № 580/11416/21, яке набрало законної сили 30.01.2023, Черкаський окружний адміністративний суд визнав протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області призначити ОСОБА_1 з 01.07.2021 пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у розмірі 62% сум грошового забезпечення та здійснити перерахунок і виплату такої пенсії з урахуванням виплачених сум.

У вказаній справі суд встановив, що відповідно до наказу УСБУ України в Черкаській області від 24.05.2019 № 46-ОС вислуга років позивача станом на 31.05.2019 становить: календарна 22 роки 10 місяців та 18 днів; у пільговому обчисленні 1 рік 5 місяців та 8 днів, загальна 24 роки 3 місяці та 26 днів. З урахуванням правового висновку, наведеного у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а та постанови Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18, суд дійшов висновку, що позивач має достатню вислугу років (24 роки) необхідну для призначення пенсії за вислугу років (пункт а статті 12), що є умовою призначення пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги (пункт а статті 13) відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону № 2262-ХІІ. Крім того, суд зазначив, що позивач має повних 24 років вислуги, а тому суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення йому пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років у розмірі 62% грошового забезпечення із розрахунку 50% за 20 років служби та додатково по 3% грошового забезпечення за кожен рік понад 20 років (усього 4 роки).

На виконання рішення від 23.02.2022 у справі № 580/11416/21 відповідач призначив позивачу пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років 62 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Разом з тим, після повторного звільнення позивача з військової служби (28.04.2023) за поданням Управління Служби безпеки України в Черкаській області відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача, призначивши пенсію по інвалідності в розмірі 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення станом на дату звільнення.

У вересні 2023 року позивач подав до відповідача заяву, в якій зазначив, що з урахуванням того, що на дату повторного звільнення з військової служби (28.04.2023) вислуга років для призначення пенсії складає 25 років 04 місяці 18 днів, та враховуючи, що позивача звільнено у відставку за станом здоров`я, на підставі пункту а ст. 13, ст. ст. 17-1, 23, ч. 3 ст. 50 Закону № 2262-ХІІ та п. 3 постанови № 393 просив призначити йому пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за вислугу років, а саме 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення, за період з 29.04.2023.

Листом від 13.10.2023 № 13314-13134/Ш-03/8-2300/23 відповідач повідомив позивачеві, що із 01.06.2019 позивач отримує пенсію по інвалідності відповідно до пункту а ст. 13 Закону № 2262-ХІІ. Згідно з наданими Управлінням Служби безпеки України в Черкаській області документами у вересні 2023 року позивачу проведено перерахунок пенсії по інвалідності. Пенсію з 29.04.2023 обчислено згідно із ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 та грошовим атестатом від 29.09.2021 № 30 і довідкою про додаткові види грошового забезпечення від 02.08.2021 № 365.

Відповідач також у листі вказав, що відповідно до пункту а ст. 12 Закону № 2262-ХІІ Пенсія за вислугу років призначається, зокрема особам офіцерського складу, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років та більше. Згідно з поданням Управління Служби безпеки України в Черкаській області про перерахунок пенсії загальна вислуга років позивача становить 25 років 04 місяці 18 днів, з яких календарна вислуга 23 роки 10 місяців 09 днів, пільгова 0 рік 06 місяців 09 днів. Оскільки позивач звільнений із служби 28.04.2023 та має лише 23 роки 10 місяців 09 днів календарної вислуги, то законодавчих підстав призначення пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років немає.

Бездіяльність Головного управління щодо необхідності призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за вислугу років, а саме 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення, відповідно до вислуги та підстав повторного звільнення з військової служби (за станом здоров`я у відставку), враховуючи наявність вислуги 25 років 04 місяці 18 днів позивач вважає протиправним, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону № 2262-XII особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 2 Закону № 2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби. Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Згідно п. а ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж, з статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Підпунктом а частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт а статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію, звільненим зі служби у Службі судової охорони та звільненим зі служби у Національному антикорупційному бюро України за віком чи через хворобу, звільненим зі служби в органах та підрозділах цивільного захисту за віком чи за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Частина друга статті 13 Закону № 2262-ХІІ визначає, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Відповідно до ст. 23 Закону № 2262-ХІІ в разі наявності у особи з інвалідністю з числа осіб з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугу років (пункт а статті 12), пенсія по інвалідності може призначатися їм у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги (пункт а статті 13).

Спірним у цій справі є те, чи враховується пільгова вислуга років позивача (01 рік 06 місяців 09 днів) шляхом її додавання до календарної вислуги років (23 роки 10 місяців 09 днів) станом на час повторного звільнення зі служби (28.04.2023) та, як наслідок, чи має право позивач на призначення пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років.

Частиною 1 статті 17 Закону № 2262-ХІІ закріплено перелік періодів, які підлягають включенню до вислуги років особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, з статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом.

Приписи ст. 17-1 Закону № 2262-ХІІ визначають, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію наведеної бланкетної норми 17.07.1992 за № 393 Кабінет Міністрів України прийняв постанову Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб (далі постанова № 393).

Пунктом 1 постанови 393 також визначено перелік періодів, які підлягають включенню до вислуги років особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах б д, з статті 1-2 Закону, які мають право на пенсію за цим Законом.

У первинній редакції пункт 3 постанови № 393 передбачав перелік періодів, що зараховують до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці 1 пункту 1 цієї постанови на пільгових умовах.

Разом з тим, у подальшому до зазначеної постанови неодноразово вносилися зміни.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 постанову № 393 доповнено пунктом 2-1 наступного змісту: Для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови., а також абзац 1 пункту 3 викладено у новій редакції: До вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:….

Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України № 393, яка визначає порядок обчислення вислуги років та пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію згідно Закону № 2262-ХІІ, з 19.02.2022 (дата набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119), встановлює можливість врахування пільгового періоду служби виключно для визначення розміру пенсії та закріплює, що для призначення пенсій застосовується обчислена календарна вислуга років.

Враховуючи наведене суд вважає, що до 18.02.2022 постанова № 393 передбачала можливість додавання пільгової вислуги років до календарної для визначення права на призначення пенсії за вислугу років з урахуванням загальної вислуги. Натомість з 19.02.2022 пільгова вислуга років враховується виключно для визначення розміру пенсії.

Як встановив суд в рішенні від 23.02.2022 у вищезгаданій справі № 580/11416/21, станом на 31.05.2019 (дата первинного звільнення позивача зі служби) вислуга років позивача становить: календарна 22 роки 10 місяців та 18 днів; у пільговому обчисленні 1 рік 5 місяців та 8 днів, загальна 24 роки 3 місяці та 26 днів. Отже, за положеннями постанови № 393 відповідну вислугу років позивача (24 роки 3 місяці та 26 днів) має бути зараховано станом на час повторного звільнення позивача зі служби (28.04.2023) для визначення права останнього на призначення пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років.

Після 19.02.2022 позивач проходив військову службу по мобілізації з 10.06.2022 до 28.04.2023 (всього 323 дні або більше 10 місяців). Вказаний період має бути зарахований позивачу для вислуги років виключно в календарному обчисленні.

Таким чином, враховуючи наявність у позивача до 18.02.2022 вислуги років 24 роки 3 місяці та 26 днів, а з 19.02.2022 323 дні або більше 10 місяців, то, на переконання суду, вислуга років позивача станом на 28.04.2023 становить більше 25 років, а тому позивач має право на призначення пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років.

Під час обрання способу відновлення порушеного права позивача суд зазначає таке.

Відповідно до статті 49 Закону № 2262-ХІІ пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України. Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії. Документом, який підтверджує призначення пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом Пенсійного фонду України. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до Головного управління із заявою про призначення пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років, однак відповідач не прийняв жодного рішення, передбаченого статтею 49 Закону № 2262-ХІІ, а лише надіслав на адресу позивача лист від 13.10.2023, який має інформаційний характер, отже для належного захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не прийняття рішення за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що у даному випадку належить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України Про судовий збір та не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 14.09.2023 про призначення пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.09.2023 про призначення пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 24.11.2023.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК