Справа № 440/3168/23
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 р. Справа № 440/3168/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області та ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.08.2023 по справі № 440/3168/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, Карлівського сектору Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання бездіяльності та відмову протиправними, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, Карлівського сектору Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (далі за текстом також відповідачі), в якому просила визнати протиправною бездіяльність УДМС України в Полтавській області у скасуванні та знищенні номера УНЗР, присвоєного позивачу, у вилученні з сервера міграційного органу персональних даних позивача та її подальшого обліку без використання засобів ЄДДР, тобто за прізвищем, ім`ям, по батькові та роком народження, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за №2503-ХІІ; визнати протиправною відмову органу міграції у видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за №2503-ХІІ з огляду на непридатність використання її паспорта у вигляді електронної картки № НОМЕР_1 ; зобов`язати Карлівський сектор УДМС України в Полтавській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за №2503-ХІІ.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Зобов`язано Карлівський сектор Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області оформити та видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадина України у формі книжечки зразка 1994 року відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ та Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 червня 2019 року №456.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає його ухваленим із порушенням норм матеріального права, без урахування всіх обставин справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказує на те, що судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_1 не надавала згоду на обробку своїх персональних даних, а отже використання засобів Єдиного демографічного реєстру з метою обробки її персональних даних є незаконною дією, яка порушує права позивача.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності УДМС України в Полтавській області у скасуванні та знищенні номера УНЗР, присвоєного позивачу, у вилученні з сервера міграційного органу персональних даних позивача та її подальшого обліку без використання засобів ЄДДР, тобто за прізвищем, ім`ям, по батькові та роком народження, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за №2503-ХІІ.

Від УДМС України в Полтавській області надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому відповідач зазначає, що у рішенні суд першої інстанції зробив правильний висновок про необґрунтованість вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльності УДМС України в Полтавській області у скасуванні та знищенні номера УНЗР, присвоєного позивачу, у вилученні з сервера міграційного органу персональних даних позивача та її подальшого обліку без використання засобів ЄДДР.

Уважає рішення суду першої інстанції в оскаржуваній позивачем частині законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу позивача просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає його ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано, що ця справа не відповідає ознакам типової справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені в постанові від 19.09.2018 у зразковій справі № 806/3265/17; законодавством не передбачено можливості обміну паспорту громадянина України у формі ID картки на паспорт у формі книжечки.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому позивач зазначає, що УДМС України в Полтавській області до апеляційної скарги не надано жодного доказу на підтвердження викладених доводів, з огляду на що вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають врахуванню судом апеляційної інстанції.

Карлівський сектор Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області правом на висловлення свого ставлення до апеляційних скарг не скористався.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 /а.с. 13/.

23.10.2018 позивач звернулась до Карлівського сектору УДМС України в Полтавській області із заявою-анкетою №2427962 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та отримання паспорта громадянина України у формі ID-картки /а.с. 97/.

12.11.2018 ОСОБА_1 виданий паспорт громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_1 та присвоєно УНЗР 484 /а.с. 98/.

30.07.2022 позивач звернулась до УДМС України в Полтавській області із заявою, у якій просила вилучити та знищити її персональні дані з бази даних ДМС України, надані під час оформлення її паспорта у формі картки у зв`язку з пошкодженням та непридатністю для використання /а.с. 15-16, 99/.

Листом Карлівського сектору УДМС України в Полтавській області від 02.09.2022 ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав для задоволення її звернення, оскільки вона добровільно звернулась до органу міграції із заявою про оформлення паспортного документа у формі картки та була поінформована щодо обробки її персональних даних відповідно до сформульованої мети, висловивши згоду у письмовій формі /а.с. 101/.

У заявах від 13.09.2022 позивач просила УДМС України в Полтавській області вести її облік згідно з Положенням про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за №2503-ХІІ, без використання номера УНЗР; видати їй паспорт громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року /а.с. 17-19, 20-22/.

Листом Карлівського сектору УДМС України в Полтавській області від 12.10.2022 позивачу роз`яснено порядок оформлення паспорта громадянина України та зазначено про відсутність підстав для виключення інформації про неї з Єдиного державного демографічного реєстру /а.с. 103-104/.

20.10.2022 позивач звернулась до Карлівського сектору УДМС України в Полтавській області із заявою від 07.10.2022 про видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року, до якої додала: заяву встановленої форми, копію свідоцтва про народження, дві фотокартки, витяг з Реєстру територіальної громади /а.с. 105-107/.

Листом Карлівського сектору УДМС України в Полтавській області від 16.11.2022 позивача повідомлено про відсутність підстав для видачі паспортного документа у формі книжечки, так як її вже документовано паспортом громадянина України № НОМЕР_1 , дата видачі 12.11.2018, дійсний до 12.11.2028. Відповідач зазначив, що для визнання недійсним, вилучення, анулювання та знищення вказаного паспорту відсутні правові підстави (пункт 108 Порядку). До заяви не додано рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС України оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року. Видалення персональних даних з Єдиного державного демографічного реєстру не передбачено чинним законодавством /а.с. 108-109/.

Не погодившись з позицією відповідачів, позивач звернулась до суду за захистом порушених прав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи неподання позивачем всіх необхідних документів для видачі паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги позивача про визнання протиправною відмови Карлівського сектору УДМС України в Полтавській області в оформленні та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ.

Водночас, зазначивши про те, що позбавлення особи можливості користуватися паспортом у формі книжечки або примушування її до отримання такого паспорту у формі картки становитиме втручання держави в особисте життя особи та не відповідатиме задекларованим правам та свободам особи та практиці ЄСПЛ, а також правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 19.09.2018 у зразковій справі №806/3265/17, керуючись положеннями Тимчасового порядку №456, суд першої інстанції задовольнив вимогу позивача про зобов`язання Карлівського сектору УДМС України в Полтавській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ.

Зважаючи на те, що інформація про позивача отримана з дозволу останньої і без порушень вимог Закону №2297-VI, як і Закону №5492-VI, та є достовірною, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для видалення УНЗР, а також даних щодо позивача з Єдиного державного демографічного реєстру - відсутні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до частини другої 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з частиною другою статті 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

За змістом частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України, зокрема, визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, засади регулювання демографічних та міграційних процесів.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі Закон №5492-VI) Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону №5492-VI документами, оформлення яких встановлено цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення, є документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, яким є, зокрема, паспорт громадянина України.

За приписами частини третьої статті 13 Закону №5492-VI паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.

Згідно з частинами першою, другою статті 21 Закону №5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини четвертої статті 21 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Перелік інформації, яка вноситься до паспорта громадянина України, визначено у частині сьомій статті 21 Закону № 5492-VI, відповідно до якої такий містить, зокрема, унікальний номер запису в Реєстрі; відцифрований образ обличчя особи; відцифрований підпис особи.

Відповідно до пунктів 1, 2, Положення про паспорт громадянина України (далі Положення №2503-ХІІ) паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України.

Паспорт громадянина України (далі - паспорт) видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

Відповідно до пунктів 3, 5, 6, 8 Положення №2503-ХІІ бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Паспортна книжечка являє собою зшиту в накидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис "Україна", нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис "Паспорт". На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис "Паспорт громадянина України". На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою. Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються. Третя, четверта, п`ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних у паспорт, а сьома, восьма і дев`ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор. На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення. Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється.

Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Згідно з пунктами 12, 13 Положення №2503-ХІІ видача та обмін паспорта провадиться у місячний термін за місцем постійного проживання громадянина.

Для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35 х 45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

25 березня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України».

26 жовтня 2016 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 745, якою внесено відповідні зміни до Постанови № 302. Указана постанова набрала чинності з 1 листопада 2016 року, і з цієї ж дати паспорт громадянина України оформляється у формі картки з безконтактним електронним носієм з використанням бланка, затвердженого Постановою № 302.

За змістом пункту 2 Постанови №302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено з 1 січня 2016 року оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. № 2503-XII; з 1 листопада 2016 року оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Пунктом 3 Постанови №302 установлено, що прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 1 листопада 2016 р. припиняється; паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 1 листопада 2016 року, є чинним протягом строку, на який його було видано.

Вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснюються відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Відповідно до пунктів 1 - 4 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою №302, паспорт громадянина України (далі - паспорт) є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт. Паспорт оформляється особам, які не досягли 18-річного віку, на чотири роки, а особам, які досягли 18-річного віку, - на кожні 10 років.

У силу підпункту 5 пункту 6 названого Порядку, обмін паспорта здійснюється у разі: непридатності паспорта для подальшого використання (паспорт/фотокартка має пошкодження (та/або відсутня його/її частина), що не дають змогу візуально ідентифікувати особу, прочитати прізвище, власне ім`я, по батькові, дату та місце народження, ким виданий паспорт, підпис посадової особи та дату видачі, пошкодження перфорованої серії та номера, що не дають змогу встановити реквізити паспорта, виправлення, зокрема внесення змін до персональних даних особи/найменувань органу/штампа/печатки, пошкодження, які блокують можливість зчитування, а також внесення змін до інформації безконтактного електронного носія).

Разом з цим, відповідно до абзацу шостого пункту 3 Постанови №302, Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Пунктом 131 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою № 302, також передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься така інформація, зокрема, як: біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи. Безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразку містить відцифровані персональні данні особи.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України "Про затвердження Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України" від 06.06.2019 за № 456 відповідно до абзацу 5 пункту 3 Постанови № 302, Постанови № 398 затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України.

Згідно з п.1 Порядку №456 цей Тимчасовий порядок, розроблений відповідно до Постанови №302, Постанови №398, Положення №2503-XII, визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі - паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі - рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п.2 Тимчасового порядку № 456 паспорт оформлюється з використанням бланка паспорта громадянина України зразка, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 1994 року № 353 «Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України», дію якого відновлено Постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 за №415 «Про зупинення дії Постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року № 185».

Для обміну паспорта заявник подає: 1) заяву; 2) рішення суду; 3) паспорт, що підлягає обміну; 4) дві (три - у разі одержання паспорта, який обмінюється в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см; 5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита (у разі обміну паспорта у зв`язку із непридатністю для користування) або оригінал документа про звільнення від його сплати; 6) документи, що підтверджують обставини (крім обміну паспорта з причин непридатності його використання), на підставі яких паспорт підлягає обміну. Видані компетентними органами іноземної держави документи, що подаються для оформлення паспорта, засвідчуються в установленому законодавством порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та подаються з перекладом українською мовою, вірність якого засвідчується нотаріально; 7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 8) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).

За приписами п.п. 4, 5 Тимчасового порядку №456, оформлення і видача паспорта здійснюються протягом 30 календарних днів з дня подання особою до територіального підрозділу ДМС заяви та документів для оформлення і видачі паспорта. Заява та документи для оформлення і видачі паспорта (у тому числі для вклеювання фотокартки) подаються заявником до територіального підрозділу ДМС за зареєстрованим місцем проживання особи.

Територіальний підрозділ ДМС відмовляє особі в оформленні або видачі паспорта (у тому числі вклеюванні фотокартки), якщо особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення й видачі паспорта.

Відповідно до розділу Х Тимчасового порядку №456 територіальний підрозділ державної міграційної служби відмовляє особі в оформленні або видачі паспорта (у тому числі вклеюванні фотокартки), якщо: 1) особа не є громадянином України; 2) особа вже отримала паспорт, який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього, непридатності для подальшого використання); 3) дані, отримані з баз даних Єдиного державного демографічного реєстру, картотек, не підтверджують надану заявником інформацію; 4) за видачею паспорта звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень на отримання паспорта; 5) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення й видачі паспорта; 6) особу не встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи. У рішенні про відмову в оформленні чи видачі паспорта (у тому числі вклеюванні фотокартки), яке доводиться до відома заявника протягом п`яти робочих днів з дня його прийняття, зазначаються підстави відмови.

З матеріалів справи вбачається, що у цій справі позивач оспорює протиправну, на його думку, відмову територіального органу міграції в обміні паспорта громадянина України у формі ІD-картки на паспорт у формі книжечки зразка 1994 року, а також бездіяльність відповідача у скасуванні та знищенні номера УНЗР, присвоєного позивачу, у вилученні з сервера міграційного органу персональних даних позивача та її подальшого обліку без використання засобів ЄДДР, тобто за прізвищем, ім`ям, по батькові та роком народження, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за №2503-ХІІ .

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що чинними на момент звернення позивача приписами національного законодавства передбачено існування двох форм паспорта громадянина України: книжечка і картка.

Верховний Суд у справі № 420/4049/20 (постанова від 18 листопада 2021 року), виходячи із предмету спору, підстав позову та обставин, вирішував справу, правовідносини якої є подібними зі справою № 440/3733/23, що розглядається.

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду дійшла, зокрема висновків, що питання щодо права особи на отримання паспорта України у формі книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ, у зв`язку з ненаданням нею згоди на обробку персональних даних, було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі, за результатами розгляду якої 19.09.2018 винесена постанова у справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18).

У вказаній справі Верховний Суд зробив висновок, що норми Закону № 5492-VI на відміну від норм Положення № 2503-XII (теж діючого на момент виникнення правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові, та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було «встановлене законом») не було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції.

Матеріали справи свідчать, що судом першої інстанції під час ухвалення рішення враховані висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у зразковій справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18).

Так, згідно з п. 21 частини першої статті 2 КАС України типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги.

Відповідно до частини десятої статті 290 КАС України у рішенні суду, ухваленому за результатами розгляду зразкової справи, Верховний Суд додатково зазначає:

1) ознаки типових справ;

2) обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права та порядок застосування таких норм;

3) обставини, які можуть впливати на інше застосування норм матеріального права, ніж у зразковій справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18) визначені такі ознаки типових справ:

а) позивач фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ;

б) відповідач територіальні органи ДМС України;

в) предмет спору вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Так, сторони та заявлені у справі, що розглядається, позовні вимоги містять визначені Верховним Судом ознаки типової справи.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у вже згаданій вище постанові Верховного Суду від 18 листопада 2021 року у справі № 420/4049/20.

Як установлено судовим розглядом та підтверджується матеріалами справи, у поданій до Карлівського сектору УДМС України в Полтавській області заяві від 07.10.2022 позивач просила видати їй паспорт громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року з огляду на пошкодження та непридатність до використання паспорта громадянина України у формі ID-картки.

У відповідь на вказану заяву листом Карлівського сектору УДМС України в Полтавській області від 16.11.2022 позивача повідомлено про відсутність підстав для видачі паспортного документа у формі книжечки, так як її вже документовано паспортом громадянина України № НОМЕР_1 , дата видачі 12.11.2018, дійсний до 12.11.2028. Відповідач зазначив, що для визнання недійсним, вилучення, анулювання та знищення вказаного паспорту відсутні правові підстави (пункт 108 Порядку). До заяви не додано рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС України оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції зазначив, що підставою для відмови в оформленні позивачу паспорта громадянина України зразка 1994 року відповідач визначив ненадання разом із заявою від 07.10.2022 рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Враховуючи неподання позивачем всіх необхідних документів для видачі паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги позивача про визнання протиправною відмови Карлівського сектору УДМС України в Полтавській області в оформленні та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ.

Доводів щодо незгоди з висновками суду першої інстанції в цій частині в апеляційних скаргах не наведено.

Отже, в цій частині правильність висновків суду першої інстанції не може бути перевірена судом апеляційної інстанції, зважаючи на вимоги частини другої ст. 308 КАС України щодо можливого виходу за межі вимог та доводів апеляційних скарг.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відмова у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII була предметом розгляду у зразковій справі та визнана неправомірною.

За правилами статті 291 КАС України правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 19.09.2018 у згаданій зразковій справі, є обов`язковим для судів при ухваленні рішень у типових справах.

З огляду на це, керуючись положеннями Тимчасового порядку №456, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимогу позивача про зобов`язання Карлівського сектору УДМС України в Полтавській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ.

Стосовно вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності УДМС України в Полтавській області у скасуванні та знищенні номера УНЗР, присвоєного позивачу, у вилученні з сервера міграційного органу персональних даних позивача та її подальшого обліку без використання засобів ЄДДР, тобто за прізвищем, ім`ям, по батькові та роком народження, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пунктів 5-8 частини другої статті 8 Закону України "Про захист персональних даних" від 01.06.2010 за №2297-VI (далі - Закон №2297-VI) суб`єкт персональних даних має право: пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними; на захист своїх персональних даних від незаконної обробки та випадкової втрати, знищення, пошкодження у зв`язку з умисним приховуванням, ненаданням чи несвоєчасним їх наданням, а також на захист від надання відомостей, що є недостовірними чи ганьблять честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи; звертатися із скаргами на обробку своїх персональних даних до Уповноваженого або до суду.

Пунктом 2 частини другої статті 15 Закону №2297-VI передбачено, що персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 4 Закону №5492-VI визначено, що Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Статтею 10 Закону №5492-VI врегульовано порядок ведення Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до частини першої якої внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних".

До документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, належить, зокрема, паспорт громадянина України (пункт 1 частини першої статті 13 Закону).

Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" встановлює гарантії захисту і безпеки інформації Єдиного державного демографічного реєстру.

Судовим розглядом установлено, що паспорт громадянина України у формі ID-картки, який був виданий ОСОБА_1 , оформлений за допомогою засобів ЄДДР внаслідок волевиявлення останньої, тобто позивач надала згоду на обробку її персональних даних /а.с. 97-98/.

За твердженням позивача суб`єкт персональних даних має право пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, проте таке право виникає у володільця персональних даних виключно якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.

Оскільки будь-яких доказів про незаконність чи недостовірність обробки персональних даних відповідачем позивач до судів не надала, правових підстав для вчинення дій щодо видалення/анулювання персональних даних немає.

Присвоєння унікального номера особі, як порушення її права на свободу віросповідання, не можуть слугувати підставою для того, щоб порушувати/не виконувати вимоги Закону України № 5492-VІ та/чи робити з нього винятки.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 08.12.2022 у справі №380/6916/20, від 21.12.2021 у справі №160/1/21.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 28.01.2020 у справі №260/99/19 зазначив, що законна і добровільна видача позивачу паспорта громадянина України у формі картки та внесення інформації щодо неї до Реєстру жодним чином не суперечить нормам Конституції України, Закону №2297-VI, а позивач фактично має право на поновлення або виправлення інформації, але ніяк не вилучення її в зв`язку з релігійними переконаннями.

Організаційні засади створення і функціонування Єдиного державного демографічного реєстру, види персональних даних, які підлягають обробці засобами Реєстру і мета цієї обробки визначені на законодавчому рівні, оскільки сфера цих суспільних відносин, за статтею 92 Конституції України, є предметом винятково законодавчого регулювання.

При цьому Верховний Суд у згаданій постанові наголосив, що висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19.09.2018 за результатами розгляду справи №806/3265/17 (Пз/9901/2/18), не можуть бути застосовані при розгляді справи щодо вилучення даних про особу з Реєстру з огляду на нетотожність предмета спору.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що інформація про позивача отримана з дозволу останньої і без порушень вимог Закону №2297-VI, як і Закону №5492-VI та є достовірною, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що підстави для видалення УНЗР, а також даних щодо позивача з Реєстру - відсутні.

Вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності УДМС України в Полтавській області у скасуванні та знищенні номера УНЗР, присвоєного позивачу, у вилученні з сервера міграційного органу персональних даних позивача та її подальшого обліку без використання засобів ЄДДР, тобто за прізвищем, ім`ям, по батькові та роком народження, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 за №2503-ХІІ, необґрунтовані.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 , звертаючись із заявою щодо обміну паспорту, заявила про відмову від обробки її персональних даних, зазначеного висновку суду першої інстанції не спростовує, оскільки спірні правовідносини сторін в частині присвоєння позивачу номера УНЗР, внесенні персональних даних позивача до ЄДДР виникли під час отримання позивачем паспорта громадянина України у формі ID-картки за заявою-анкетою № НОМЕР_3 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру.

Також позивач у якості аргументу апеляційної скарги стверджує, що не була поінформована про порядок функціонування системи Єдиного державного демографічного реєстру. Проте законодавство України є загальнодоступне, перед набранням чинності будь-яким законодавчим актом передує його офіційне опублікування, а незнання законодавства не позбавляє прав та не звільняє від обов`язків, які особа на себе бере, добровільно з власної ініціативи подаючи заяву до компетентних органів для оформлення будь-яких документів, сплативши при цьому адміністративний збір за адміністративну послугу.

Отже, доводи сторін, наведені в апеляційних скаргах, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та надав оцінку усім аргументам сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

Згідно із висновками, викладеними у пунктах 23, 25 Рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України", суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен з специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а також давати обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.08.2023 по справі № 440/3168/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов