Справа № 580/7682/23
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року справа № 580/7682/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Трофімової Л.В. розглянув у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу №580/7682/23 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

25.08.2023 вх. № 35993/23 позивач ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» у позовній заяві просить (редакція від 08.09.2023 №38228/23):

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не застосування п.4 постанови КМУ від 30 серпня 2017 року №704 в редакції чинній від 29.01.2020 під час обчислення ОСОБА_1 грошового забезпеченння у період з 30.01.2020 до 06.10.2022 грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2022 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2022 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік, одноразової грошової допомоги під час звільнення з військової служби без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2020-2022 роки» на відповідні коефіцієнти згідно додатків постанови;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 за період з 30.01.2020 до 06.10.2022 виключно належні суми: грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2022 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2022 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік, одноразової грошової допомоги під час звільнення з військової служби, обчислених із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного з урахуванням п. 4 постанови КМУ від 30 серпня 2017 року №704 в редакції чинній від 29.01.2020 та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

12.09.2023 відкрите (за результатом усунення недоліків) провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі (ч.1 ст.258 КАС України). Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обгрунтуванні позовних вимог зазначає, що відповідач у період з 30.01.2020 до 06.10.02022 під час проходження служби неправильно нарахував і виплачував грошове забезпечення, виходячи з розміру прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018, замість прожиткового мінімуму для для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року за період з 30.01.2020 до 06.10.2022. Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною, просить позов задовольнити.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач позов не визнав, 26.09.2023 вх. 40977/23 подав до суду відзив на позов, де просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що зміни до пункту 4 постанови № 704, внесені пунктом 6 постанови № 103 з 29.01.2020 не належать застосуванню. Згідно з Постановою №704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів є розмір прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018, а тому підстав для перерахунку позивачу грошового забезпечення немає.

ІІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Суд встановив, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 06.10.2022 №227 позивач звільнений з військової служби, знятий з усіх видів забезпечення, доручено здійснити розрахунок.

Відповідно до довідки за період з 30.01.2020 до 06.10.2022основні види грошового забезпечення позивача: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років; додаткові види: надбавка за особливості проходження служби, премія (пп. 2 п.5 ПКМУ №1294), вихідна допомога під час звільнення, щомісячна додаткова грошова винагорода, грошова допомога на оздоровлення, премія одноразова, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація грошового забезпечення, винагорода за участь в АТО.

Відповідно до довідки відповідача від 21.08.2023 № 1588/39/1905 позивачу за період проходження служби за період з 30.01.2020 до 06.10.2022 нараховане грошове забезпечення, що складається: з посадового окладу: січень 2020 - 210,32 грн, з лютого 2020 до вересня 2022 3260 грн щомісячно, жовтень 2022-630,97 грн; окладу за військовим званням: січень 2020 - 61,29 грн, з лютого 2020 до вересня 2022 950 грн щомісячно, жовтень 2022 - 183,87 грн; надбавки за вислугу років: січень 2020 - грн 95,06; з лютого 2020 до вересня 2020 1473,50 грн, з жовтня 2020 до вересня 2022 - 1684 грн щомісячно, жовтень 2022 - 325,94 грн; надбавки за особливості проходження служби: січень 2020 - 238,34 грн; з лютого 2020 до вересня 2020 3694,28 грн, з жовтня 2020 до вересня 2022 - 3831,10 грн щомісячно, жовтень 2022 - 741,50 грн; премія (пп. 2 п.5 ПКМУ №1294): січень 2020 - 199,80 грн; з лютого 2020 до січня 2022 3097 грн, з лютого 2022 до вересня 2022 - 6846 грн щомісячно, жовтень 2022 - 1325,04 грн; вихідна допомога під час звільнення: 41427,75 грн; щомісячна додаткова грошова винагорода: березень 2022 - 35356,46 грн, квітень - вересень 2022 року - 30000 грн, жовтень 2022 - 5806.45 грн; грошова допомога на оздоровлення: квітень 2020 - 12474.8 грн, березень 2021 - 12822.1 грн, березень 2022 - 16571 грн; премія одноразова: жовтень 2021 - 2538.07 грн, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань: листопад 2020 - 12822 грн, грудень 2021 - 950 грн, жовтень 2022 - 16571.1 грн, індексація грошового забезпечення: січень 2020 - 13.34 грн, лютий 2020 - 206.72 грн, березень-липень 2020 - 216.51 грн, серпнь-грудень 2020 - 226.29 грн, січень 2021 - 229.18 грн, лютий-березень 2021 - 233.81 грн, квітень 2021 - 526.64 грн, травень-липень 2021 - 415.41 грн, серпень-грудень 2021 - 540.03 грн, січень-лютий 2022 - 563.19 грн, березень-квітень 2022 - 672.35 грн, травень 2022 - 913.01 грн, червень 2022 - 1017.21 грн, липень 2022 - 1066 грн, серпень-вересень - 1281.8 грн, жовтень 2022 - 248 грн; винагорода за участь в АТО: серпень 2020 - 6716.67 грн, вересень 2020-6500 грн, жовтень 2020 - 10806.45 грн.

На звернення позивача щодо обчислення грошового забезпечення з 30.01.2020 відповідач листом від 24.04.2023 №1588/39/1146 повідомив, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, тому нарахування і виплата грошового забезпечення позивача здійснювалась з урахуванням чинного законодавства для усіх працюючих.

Не погоджуючись із застосуванням прожиткового мінімуму для обчислення грошового забезпечення до усіх складових фонду оплати праці, починаючи з 30.01.2020, позивач звернувся в суд з позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши наявні в матеріалах справи доводи та аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, зважаючи на недопущення відповідачем порушень у сфері використання публічних ресурсів під час виконання кошторису, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не належить до задоволення з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Конвенцією про основні цілі та норми соціальної політики № 117 (набрання чинності для України 10.12.2016) у статті 1 Розділу I (Загальні принципи) передбачено, що частина 1 - уся політика повинна, передусім, спрямовуватися на досягнення добробуту й розвитку населення, а також на заохочення його прагнення до соціального прогресу; частина 2 - уся політика більш загального застосування визначається з належним урахуванням її впливу на добробут населення. Конституція України (стаття 45) визнaчає, що кожен, хто прaцює, має право на відпочинок.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (ст.43 Конституції України).

Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 КЗпП, продовжуються на строк дії такого карантину (ч.1 глави XIX КЗпП України). Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (ч.2 глави XIX КЗпП України).

У Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», що використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Згідно зі статтею 1 Конвенції «Про захист заробітної плати» № 95, ухваленої генеральною конференцією Міжнародної організації праці та ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, що можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713 (далі - Інструкція № 114/8713), розробленої відповідно до Закону України від 17 вересня 1992 року №2614-XII «Про державну статистику» та Закону України «Про оплату праці» з урахуванням міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці й стандартів Системи національних рахунків (за змістом преамбули Інструкції) для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, що належтить оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Верховний Суд у справі №420/13606/21 дійшов висновку у п.23, що поняття «грошове забезпечення», «одноразова грошова допомога при звільненні» та «заробітна плата», що використано у чинному законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому спір в частині вимог, зазначених у пунктах 1.1- 1.4, 1.6- 1.9 цієї постанови охоплюється застосованим у частині 2 статті 233 КЗпП України визначенням «законодавство про оплату праці». Подібну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 25 вересня 2018 року в справі №815/4421/15, від 13 березня 2019 року у справі №807/363/18, від 25 квітня 2019 року у справі №804/496/18, від 26 червня 2019 року в справі №820/4748/17, від 04 грудня 2019 року у справі №813/8469/13-а, від 22 травня 2020 року у справі №808/3200/17, від 04 лютого 2021 року у справі № 160/5393/19 та інших.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України (ч.1 ст.23 Кодексу №2456). Бюджетне призначення - повноваження головного розпорядника бюджетних коштів (п.8 ч.1 ст.2 Кодексу №2456), бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення (п.6 ч.1 ст.2 Кодексу №2456), бюджетна програма - сукупність заходів, спрямованих на досягнення єдиної мети, завдань та очікуваного результату, визначення та реалізацію яких здійснює розпорядник бюджетних коштів відповідно до покладених на нього функцій (п.4 ч.1 ст.2 Кодексу №2456). Відповідно до ч.1 ст.51 Кодексу №2456 керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише у межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах. Відповідно до ч.1 ст.121 Кодексу № 2456 посадові особи, з вини яких допущено порушення бюджетного законодавства, несуть цивільну, дисциплінарну, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Спірні правовідносини щодо нарахування і виплати грошового забезпечення військовослужбовців регулюються: Конституцією України, Законами України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232), постановою КМУ від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у редакції, що діяла з 04.09.2019 до 03.11.2020 (далі Постанова №704). Відповідно до ч.1 ст. 43 Закону №2232 фінансове забезпечення заходів, пов`язаних з організацією військової служби і виконанням військового обов`язку, здійснюється за рахунок і в межах коштів Державного бюджету України. Додаткове фінансування цих заходів може відбуватися за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до ст.23 Закону №2011 фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією Закону №2011, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом.

Тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців затверджені Постановою №704.

Згідно з пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103) вирішено внести зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються: пункт 4 Постанови №704 викладений в редакції: «установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Згідно із ст.3 Закону України 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з покликанням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення (ст.15 Закону № 393/96-ВР).

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Сторони мають різне розуміння застосування законодавства: позивач стверджує, що з 29.01.2020 грошове забезпечення обчислюється із розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, проте відповідач вважає, що розрахунковою величиною складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, що у періоді 2022-2022 застосовується до усіх працюючих військовослужбовців.

Оцінюючи доводи позивача, який лише 16.08.2023 (реєстрація 18.08.2023) після звільнення 06.10.2022 звернувся до роботодавця про перерахунок (якщо нарахування і виплата грошового забезпечення за період з 30.01.2020 до 06.10.2022 не здійснюваласть, виходячи з розміру розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працюючих осіб, то просив здійснити перерахунок та виплатити за період з 30.01.2020 до 06.10.2022 не здійснюваласть, виходячи з розміру розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працюючих осіб із встановленого на 01 січня відповідного календарного року з урахуванням раніше виплачених сум) та отримання довідки, суд зазначає таке.

Позивачем у заяві від 16.08.2023 (реєстрація 18.08.2023) у межах Закону України «Про звернення громадян» зазначається про справу №826/6453/18 (чинність з 29.01.2020), де у мотивувальній частині зазначено: про визнання протиправним та скасування п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», за виключенням змін, що вносяться до пункту 2 частини третьої вказаних змін, а саме: щодо набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з 01.03.2018, що залишити в силі.

Відповідач визначав розміри посадового окладу позивача та оклад за спеціальним званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, позаяк ст.7 законів про бюджетний рік неконституційною не визнана.

Позивач станом на 2018 не був звільнений, не мав статус пенсіонера і не підпадав під дію постанови №103 для перерахунку пенсії, що не була призначена. Позивачем у позові не зазначено про захист/відновлення якого саме права/інтересу йдеться у контексті протиправної бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 під час обчислення грошового забезпечення у межіх дії у часі постанови КМУ 3704, не окреслено зміст і характер втручання відповідача у яке саме право позивача, не надані розрахунки деструктивних відхилень за період служби та/або доказів незгоди з наказом від 06.10.2022 №227 на час звільнення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (постанова Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 1340/4630/18 ЄДРСР 83647809).

VІІ. ВИСНОВКИ

Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність - необхідні, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац 3 пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 №8-рп/2005).

У постанові Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»: 1) пункт 4 викладений в такій редакції: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14»; 2) у пункті 10 цифри і слова « 01.01.2019» замінити цифрами і словами « 01.03.2018».

Згідно з постановою КМУ від 12 травня 2023 р. № 481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» внесені зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704, викладений абзац перший в такій редакції: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Позивач не обгрунтував, що на час звернення до колишнього роботодавця у серпні 2023 року відповідач мав застосувати для обчислення грошового забезпечення іншу величину ніж 1762 гривні.

Відповідно до п.8 розділу VI Кодексу № 2456 Кабінет Міністрів України має право встановлювати розміри соціальних виплат, не визначені законом, в абсолютних сумах у межах бюджетних призначень, встановлених за відповідними бюджетними програмами, до законодавчого врегулювання такого питання.

Беручи до уваги, що суд не встановив порушеного права позивача на оплату праці за період 2020-2022 з боку відповідача на підставі оцінених доказів і зважених аргументів учасників сукупно, системного аналізу законодавства щодо дії нормативно-правових актів у часі та бюджетних повноважень КМУ, урахування і забезпечення права позивача на інформацію, що була отримана ОСОБА_1 без зволікань у межах змісту сформованого звернення та у межах повноважень щодо використання бюджетних асигнувань завершених бюджетних періодів, враховуючи доведену правомірну позицію відповідача переконливими аргументами за стабільних правовідносин, тому доходить висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими і у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 255, 258, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

відповідач: Військова частина НОМЕР_2 [ АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ].

Суддя Лариса ТРОФІМОВА