Справа № 200/16323/21
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 року Справа№200/16323/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

19.11.2021 року ОСОБА_1 через свого представника (адвоката) та підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 02.04.2021 року №04, про яке повідомлено в листі від 20.05.2021 року №0581-13-8/16036;

- визнати протиправними дії відповідача щодо здійснення розрахунку суми боргу, що підлягає виплаті позивачці за період з 07.10.2009 року по 03.04.2021 року, без обов`язкового врахування автоматичного перерахунку боргу пенсії на момент її виплати (на 02.04.2021 року), та утриматися від вчинення цих протиправних дій;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення ним розрахунку суми боргу щомісячної пенсії, що підлягає виплаті позивачці за період з 07.10.2009 року по 03.04.2021 року, з урахуванням її автоматичного перерахунку на момент виплати, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок пенсії позивачки за період з 07.10.2009 року по 03.04.2017 року, з урахуванням автоматичного перерахунку на момент нарахування її до виплати, а саме на 02.04.2021 року, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати відповідача сплатити позивачці протягом 10 днів суму її пенсії за період з 07.10.2009 року по 03.04.2017 року, з урахуванням автоматичного перерахунку, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на момент нарахування її до виплати, а саме на 02.04.2021 року, з компенсацією втрати частини доходів, за винятком сплачених сум;

- зобов`язати відповідача сплатити їй кошти в сумі 100 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної його дискримінаційними протиправними рішеннями, дією та бездіяльністю.

Позов обґрунтовувала тим, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року в справі № 200/12911/19-а зобов`язано Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 року по 03.04.2017 року відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з нарахуванням компенсації втрати частини доходу; в проведенні індексації пенсії відмовлено з огляду на передчасність.

Відповідач в листі від 20.05.2021 року №0581-13-8/16036 повідомив представника позивача про те, що на виконання вказаного судового рішення проведено поновлення пенсії ОСОБА_1 шляхом її призначення з 07.10.2009 року по 03.04.2017 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та нарахована компенсація втрати частини доходів (пенсії) за зазначений період.

З доданих до вказаного листа протоколу про призначення пенсії та розпорядження про нарахування компенсації втрати частини доходів позивачу стало відомо про порушення її пенсійних прав, а саме про те, що відповідач, хоча і здійснив розрахунок суми заборгованості з пенсії за період з 07.10.2009 року по 03.04.2017 року на момент нарахування її до виплати, а саме на 02.04.2021 року, але без урахування того, що пенсія за кожний місяць цього періоду повинна бути нарахована: 1) з урахуванням масових перерахунків; 2) складати 2900 грн. за кожний місяць, адже під час поновлення виплати пенсії її пенсія за минулий час, на думку позивача, мала бути нарахована та виплачена у розмірі, що визначений відповідно до діючого законодавства станом на дату нарахування її до виплати (станом на 02.04.2021 року це становило 2900 грн.).

Таким чином, недоотримана внаслідок непроведення індексації пенсії сума пенсії, за підрахунками позивача, складає 261 000 грн.

Так, позивач вважала, що враховуючи те, що пенсія їй обчислена на підставі ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому:

- пенсія має підвищуватися на підставі ч. 3 ст. 42 цього Закону (яка регулює питання індексації та перерахунку пенсій), якою встановлено, що у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати;

- мали бути застосовані положення п. 4-1 розд. XV «Прикінцеві положення» цього Закону, згідно з якими для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам;

- до неї мала бути застосована постанова Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 року № 251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році», п. 1 якої установлено з 1 квітня 2020 р. по 28 лютого 2021 р. особам, які отримують пенсію і яким виповнилося 80 років і більше, у яких щомісячний розмір пенсійних виплат з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації, щомісячної компенсації у разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, не досягає розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії за 2019 рік, щомісячну компенсаційну виплату в розмірі до 500 гривень у межах зазначеного розміру.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» мінімальна заробітна плата станом на з 01.01.2021 становить 6000 грн. Отже, мінімальний розмір пенсії непрацюючим особам, які досягли 65-річного віку, при страховому стажі для чоловіків 25 років, для жінок 20 років з 01.01.2021 року встановлено в розмірі 2400 грн. (6000 грн. х 40 % (ч. 2 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») = 2400 грн.).

Відповідач, з урахуванням всіх наведених положень законодавства, нарахував їй пенсію станом на 02.04.2021 року в розмірі - 2900 грн.

Тому вважала, що за всі попередні місяці періоду з 07.10.2009 року до 03.04.2017 року мала бути застосована така ж сума пенсії 2900 грн., що разом за цей період складає: 90 місяців х 2900 грн. = 261 000 грн.

Проте за всі попередні місяці до часу виплати боргу пенсія розрахована в меншому розмірі, що призвело до нарахування пенсії в сумі 82 155,71 грн. (недонарахування становить 178 844,29 грн. (261 000 грн. 82 155,71 грн. = 178 844,29 грн.).

Припускала, що це відбулося у зв`язку з тим, що органом Пенсійного фонду України застосовано електронне повідомлення директора Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від 17.02.2015 року № 4626/02-40, адресоване всім начальникам головних управлінь Пенсійного фонду України, в якому зазначалося наступне: "Щодо виконання рішень судів про поновлення виплати пенсії в Україні особам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, Пенсійний фонд України повідомляє. При виконанні рішення суду необхідно враховувати наступне. У випадках коли інше не зазначено у рішенні суду, пенсія поновлюється у розмірі, визначеному на дату припинення її виплати. Оскільки Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України, індексація пенсій особам, що постійно проживають за межами України не проводиться.».

Вважала, що відповідач протиправно поновив позивачу пенсію в розмірі, що визначений не на дату нарахування пенсії до виплати, а на дату припинення виплати пенсії.

Таким чином відповідач, виконавши таке розпорядження Пенсійного фонду України, допустив щодо неї протиправну дискримінацію за ознакою, пов`язаною з місцем її проживання. І, як випливає з розрахунків її пенсії за період з 07.10.2009 року по 03.04.2017 року, пенсія за вказаний період нарахована без нарахування автоматичного перерахунку на час здійснення нарахування до виплати квітень 2021 року.

Також зазначала що, їй, ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричинено страждання та приниження у вигляді болю, душевних мук, тривог щодо долі її майна (пенсії), страху її ніколи не отримати, занепокоєння, пов`язаного з думками щодо цього, які разом з тривалою невизначеністю з цього приводу приводять її до стресового стану, розчарування, відчуття несправедливості, та змушують її відчувати інші негативні переживання. Глибоке відчуття несправедливості викликане тривалим невиконанням судового рішення щодо поновлення її пенсії. Розмір моральної шкоди оцінювала в 100 000 грн.

29.11.2021 року Донецьким окружним адміністративним судом винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у даній справі за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.11.2022 року справу прийнято до провадження іншого судді; залучено до участі в справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області; зокрема у позивача та у вказаного відповідача витребувані докази та встановлено строк для їх подання до суду по 04.02.2022 року.

Ухвалами цього ж суду від 08.02.2022 року у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області тимчасово вилучені для дослідження судом докази; провадження у справі зупинено до закінчення виконавчого провадження з вилучення доказів для дослідження судом.

Ухвалами цього ж суду від 10.11.2023 року провадження поновлено; допущено заміну відповідача Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області ().

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року в справі 200/12911/19-а управлінням було проведено нарахування пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 року по 03.04.2017 року відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з нарахуванням компенсації втрати частини доходу (пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати. За наявними в управлінні документами страховий стаж ОСОБА_1 складає 38 років 11 місяців 14 днів.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Розмір мінімальної пенсії за віком для застрахованих осіб встановлюється Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Розраховується він виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду в справі №200/12911/19-а не містить зобов`язання управління провести поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 року по 03.04.2017 року з урахуванням всіх масових перерахунків. Тому, управлінням при виконанні цього судового рішення не було порушено вимог пенсійного законодавства.

Підрахунок позивача мінімального розміру її пенсії (2900 грн.) з 07.10.2009 року по 03.04.2017 року вважав необґрунтованим та невірним, оскільки розмір пенсійних виплат змінюється залежно від зміни прожиткового мінімуму.

Позовні вимоги про зобов`язання виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів вважав такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з їх передчасністю.

Позовні вимоги про стягнення на користь позивача коштів в сумі 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди вважав безпідставними у зв`язку з їх недоведеністю.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідач також подав письмові пояснення, в яких зазначав, що при обчисленні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 07.10.2009 року по 03.04.2017 року норми:

1) Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» не застосовувалися, оскільки цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього рівня населення України, тому індексація пенсій особам, що постійно проживають за межами України, не проводиться;

2) ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою встановлено що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (проводять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати, - застосовувалися;

3) п. 4-1 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з яким для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам - не застосовувалися, у зв`язку з тим що збільшення на 1 відсоток проводиться з розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, який дорівнює нулю;

4) п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 року №251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році», яким установлено з 1 квітня 2020 р. по 28 лютого 2021 р. особам, які отримують пенсію і яким виповнилося 80 років і більше, у яких щомісячний розмір пенсійних виплат з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації, щомісячної компенсації у разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, не досягає розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії за 2019 рік, щомісячну компенсаційну виплату в розмірі до 500 гривень у межах зазначеного розміру - не застосовувались, у зв`язку з тим що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року в справі № 200/12911/19-а зобов`язано провести поновлення виплати пенсії за період з 07.10.2009 року по 03.04.2017 року, а встановлення щомісячної компенсаційної виплати передбачено особам, які отримують пенсію в період з 1 квітня 2020 року по 28 лютого 2021 року.

Позивач через свого представника (адвоката) подала відповідь на відзив, якою підтримала доводи позовної заяви. Також зазначала, зокрема, що твердження відповідача про те, що її пенсія повинна бути поновлена у мінімальному розмірі, - є протиправними та дискримінаційними. Так, підвищення пенсій здійснюється на підставі ч. 2 або ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Враховуючи те, що пенсія позивачу обчислена на підставі ст. 28 цього Закону, тому вона мала підвищуватися на підставі ч. 3 ст. 42 цього ж Закону. Також до пенсії мали бути застосовані положення п. 4-1 розд. XV «Прикінцеві положення» цього Закону, постанова Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 року № 251 (про що детально - в позові).

Щодо посилань відповідача на те, що рішення суду від 03.08.2020 року не містить зобов`язання управління щодо проведення поновлення пенсії позивачу з урахуванням всіх масових перерахунків, а отже при виконанні рішення суду не порушено вимог пенсійного законодавства, - то воно не відповідає дійсності. Так, під час поновлення виплати пенсія позивачки за минулий час повинна бути нарахована та виплачена у розмірі, визначеному відповідно до діючого законодавства станом на дату нарахування її до виплати, у тому числі з урахуванням діючих норм стосовно автоматичних перерахунків пенсії.

Вважала, що заперечення Відповідача викладені в його відзиві на позовну заяву жодним чином не спростовують доводів позову, а лише вказують на його обґрунтованість. Просила задовольнити позов в повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 ; ІПН НОМЕР_2 ; зареєстрована та проживає в Ізраїлі.

Позивач перебувала на обліку в Покровському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії за віком. Натепер позивач як отримувач пенсії за віком перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 року № 925 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» з 01.06.2021 року є правонаступником Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (яке перебувало в стані припинення).

Так, по досягненні пенсійного віку та наявності необхідного страхового стажу (38 років 11 місяців 14 днів), їй була призначена пенсія за віком, яка виплачувалась до виїзду за кордон до Ізраїлю на постійне місце проживання, що відбулося 20.10.1994 року.

Пенсійні права позивача неодноразово порушувалися, і були відновлені відповідними судовими рішеннями.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року в справі № 200/12911/19-а, яке набрало законної сили 07.10.2020 року, позов ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: зобов`язано Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області провести поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 року по 03.04.2017 року відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з нарахуванням компенсації втрати частини доходу; в іншій частині позову відмовлено. Також здійснено розподіл судових витрат.

На виконання вказаного судового рішення Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області проведено поновлення пенсії ОСОБА_1 шляхом її призначення з 07.10.2009 року по 03.04.2017 року відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та нарахована компенсація втрати частини доходів (пенсії) за період з 07.10.2009 року по 03.04.2017 року.

Про вказані обставини представника позивача повідомлено листом від 20.05.2021 року № 0581-13-8/16036. До листа додані:

- рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 02.04.2021 року №04 про перерахунок пенсії (шляхом її призначення). Підставою для прийняття рішення зазначено: рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року в справі № 200/12911/19-а; ухвала суду від 07.10.2020 року (ухвала Першого апеляційного адміністративного суду про повернення апеляційної скарги на зазначене судове рішення); ухвала від 22.03.2021 року (ухвала Донецького окружного адміністративного суду про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду). В графі «Особливості» цього рішення зазначено, що пенсію призначено за рішенням суду з 07.10.2009 року довічно.

Згідно з вказаним рішенням (а також рішенням від 05.04.2021 року №04 про перерахунок пенсії, в яких містяться посилання на те, що позивач має страховий стаж 38 років 11 місяців 14 днів) пенсію позивача за віком обчислено на підставі ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та встановлено в мінімальному розмірі відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 28 цього Закону (в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом), який змінювався, тобто перерахунок пенсії проводився щоразу з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму;

- розпорядження вказаного органу Пенсійного фонду України від 12.04.2021 року про виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року у справі № 200/12911/19-а за період з 07.10.2009 року по 03.04.2017 року) в розмірі 1373,30 грн.;

- розрахунок пенсійних нарахувань станом на 26.05.2021 року, згідно з яким позивачу за період з 07.10.2009 року по 03.04.2017 року всього до виплати належить сума 82155,71 грн.

Отже, позивачу поновлено виплату пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з обчисленням пенсії, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Судом також встановлено, що директором Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України на адресу головних управлінь Пенсійного фонду України електронною поштою було надіслано лист від 17.02.2015 року № 4626/02-40, в якому зазначалося наступне: "Щодо виконання рішень судів про поновлення виплати пенсії в Україні особам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, Пенсійний фонд України повідомляє… При виконанні рішення суду необхідно враховувати наступне. Якщо в судовому рішенні не вказана кінцева дата періоду, за який слід здійснювати нарахування та виплату пенсії, виплата такої пенсії здійснюється до зміни умов пенсійного забезпечення особи або зміни чи скасування норм законодавства, якими керувався суд, постановляючи своє рішення. У випадках коли інше не зазначено у рішенні суду, пенсія поновлюється у розмірі, визначеному на дату припинення її виплати… Оскільки Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України, індексація пенсій особам, що постійно проживають за межами України не проводиться.».

Територіальні органи Пенсійного фонду України, в тому числі Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, при обчисленні пенсій керувалися в тому числі роз`ясненнями, що викладені у вказаному листі.

Судом також встановлено, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 року № 925 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області і виключено з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як юридична особа; згідно із зазначеною постановою Кабінету Міністрів України його правонаступником стало Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ().

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначає умови призначення пенсії за віком, передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення відповідного віку та за наявності відповідного страхового стажу, що визначений вказаною статтею.

Згідно з ч. 1 ст. 27 вказаного Закону розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп ? Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 40 цього Закону заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 цього Закону, яка визначає мінімальний розмір пенсії за віком, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини.

01.10.2011 року набрав чинності Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI, яким розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено п. 4-1, згідно з яким для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам.

Згідно з ч. 2 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частинами першою - третьою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом (ч. 4 ст. 28 цього Закону).

01.01.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (Закон України від 06.12.2016 року № 1774-VIII).

Пунктом 3 розд. II «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 02.04.2021 року №04 про перерахунок пенсії, то вказаним рішенням виконано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року у справі № 200/12911/19-а, яке набрало законної сили, у відповідній частині, з огляду на що воно скасуванню не підлягає. Правильним у спірних правовідносинах буде надання судом оцінки діям вказаного органу Пенсійного фонду України щодо обчислення пенсії за спірний період (що не було предметом аналізу та оцінки у рішенні суду у справі № 200/12911/19-а), яким у даній справі, згідно з підставами позову, є період з 07.10.2009 року по 03.04.2017 року.

Органом Пенсійного фонду України (Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області) щодо призначеної (поновленої до виплати) та обчисленої позивачу пенсії за період з 07.10.2009 року по 03.04.2017 року правомірно застосовані наведені положення законодавства в частині визначення мінімального розміру пенсії за віком (абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Проте при обчисленні пенсії позивача не враховано те, що її страховий стаж як жінки становить понад 30 років (38 років 11 місяців 14 днів), тому її пенсія мала збільшуватися:

- щодо періоду з 07.10.2009 року по 30.09.2011 року - за кожний повний рік страхового стажу понад 30 років мала збільшуватися на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- щодо періоду з 01.10.2011 року по 03.04.2017 року - за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років мала збільшуватися на підставі п. 4-1 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Проте положення абз. 2 ч. 1 ст. 28 та п. 4-1 розд. XV «Прикінцеві положення» цього Закону органом Пенсійного фонду України (Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області) помилково застосовані не були (що також підтверджуються поясненнями відповідача), що призвело до заниження розміру пенсії позивача та, відповідно, порушення її пенсійних прав.

З огляду на наведене порушені пенсійні права позивача в цій частині підлягають відновленню.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 року № 251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році», установлено з 1 квітня 2020 р. по 28 лютого 2021 р. особам, які отримують пенсію і яким виповнилося 80 років і більше, у яких щомісячний розмір пенсійних виплат з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації, щомісячної компенсації у разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, не досягає розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії за 2019 рік, щомісячну компенсаційну виплату в розмірі до 500 гривень у межах зазначеного розміру.

Наведені положення постанови Кабінету Міністрів України не поширювалися на спірний період з 07.10.2009 року по 03.04.2017 року, тому органом Пенсійного фонду України правомірно не застосовувалися.

Щодо індексації пенсії

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (Закон від 03.07.1991 року № 1282-XII) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії.

У частині 5 ст. 2 вказаного Закону вказано, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно зі ст. 4 цього Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року 101 відсоток).

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

З метою реалізації цих положень Закону Кабінет Міністрів України постановою від 17 липня 2003 року № 1078 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

Питання індексації та перерахунку пенсій врегульовано ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною 1 ст. 42 вказаного Закону в редакції, яка була чинною до 11.10.2017 року, було визначено, що пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

З метою реалізації цих положень Закону Кабінет Міністрів України постановою від 17 липня 2003 року № 1078 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

З 11.10.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (від 03.10.2017 року № 2148-VIII), яким, зокрема:

- ч. 1 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключено;

- внесені зміни до ст. 42 вказаного Закону - частину другу викладено в іншій редакції. Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Абзацом 1 ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Абзацом 1 ч. 3 ст. 42 Закону (в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2148-VIII) з 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати.

Стаття 46 Конституції України, ст. 22 Загальної декларації прав людини, ст. 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права, ст. 23 Європейської соціальної хартії (переглянутої) закріплюють право особи на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

При цьому, Конституція України (ст. 24), Загальна декларація прав людини (ст. ст. 2, 7), Міжнародний пакт про економічні, соціальні і культурні права (ст. 2), Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (ст. 14, ст. 1 Протоколу №12 до Конвенції) закріплюють принцип рівності осіб та визначають, що права особи, в тому числі і право на соціальний захист має здійснюватися без дискримінації за будь-якою ознакою.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 8, ч.2 ст. 19 Конституції України).

Верховний Суд України 06 жовтня 2015 року ухвалив постанову в справі №608/1189/14-а, де зазначив, що держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право (право на отримання пенсії) незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Отже, індексація пенсій стосується всіх громадян України, незалежно від місця їх проживання. Застосування іншого підходу (відповідач вважав, що індексації підлягають лише пенсії тих громадян, що проживають на території України) мало би дискримінаційний характер, що є недопустимим.

З матеріалів пенсійної справи позивача та з пояснень відповідача вбачається, що положення ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо пенсії позивача органом Пенсійного фонду України застосовувалися - перерахунок пенсії позивача проводився з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Проте Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області протиправно не було проведено індексацію пенсії щодо періоду з 07.10.2009 року по 03.04.2017 року із застосуванням Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що застережений постановою Кабінет Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (тобто на підставі ч. 1 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції, яка підлягала застосуванню щодо цього періоду), оскільки, як помилково вважав відповідач, індексації підлягають лише пенсії тих громадян, що проживають на території України (а позивач проживала в Ізраїлі).

Отже, в цій частині пенсійні права позивача порушені, з огляду на що підлягають захисту та відновленню.

Посилання позивача на те, що мінімальний розмір її пенсії за кожний місяць періоду з 07.10.2009 року по 03.04.2017 року має становити 2900 грн. на місяць (як зазначала позивач, 6000 грн. (мінімальна заробітна плата станом на з 01.01.2021 грн.) х 40 % (ч. 2 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») = 2400 грн.), тобто в сумі, яку їй нараховано станом на час винесення розпорядження від 02.04.2021 року №04 (нараховано щомісячно за період з 01.01.2021 року по 30.11.2021 року), - є неприйнятними, оскільки розмір пенсійних виплат змінюється залежно від зміни (збільшення) розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що визначається законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Інше застосування положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (застосуванням при обчисленні пенсії за минулий період мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2021 року, про що, фактично, просила позивач) призвело би до різних підходів до порядку обчислення пенсій, порушення принципу рівності пенсійних прав громадян і необґрунтованого завишення розміру пенсії позивача по відношенню до розміру пенсії інших пенсіонерів, що є недопустимим.

Те, що пенсію позивачу за вказаний спірний минулий період нараховано та виплачено із запізненням (у квіті 2021 року), - є підставою для застосування інституту компенсації втрати частини доходу (пенсії) у зв`язку з порушенням строків його виплати (що і було зроблено Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області на виконання відповідного судового рішення). Проте це не може бути підставою для обчислення пенсії за кожний місяць періоду з 07.10.2009 року по 03.04.2017 року із застосуванням мінімальної заробітної плати станом на з 01.01.2021 року.

Захист непорушених прав на майбутнє, про що також просила позивач (заявляючи позовні вимоги про зобов`язання відповідача утриматися від вчинення протиправних дій), не відповідає завданню та меті адміністративного судочинства, які визначені ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на наведене всі позовні вимоги про вирішення питання (зобов`язання вчинити дії) на майбутнє є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

Щодо похідних позовних вимог зобов`язального характеру, що стосуються компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати

Згідно з правовим висновком, що міститься в постановах Верховного Суду від 01 квітня 2021 року у справі № 120/4555/18, від 20 жовтня 2022 року у справі № 140/862/19, від 24 січня 2023 року у справі № 200/10176/19-а, що зроблений на підставі проведеного аналізу Закону України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу. Відтак, законодавець пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та визнається сторонами, позивачу за минулий період дохід у вигляді спірних сум пенсійного забезпечення ще не був виплачений (а лише має бути нарахований та виплачений відповідачем на виконання даного судового рішення). Тому, відповідно, компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідачем ще не нараховувалася та не виплачувалася.

Дії (або рішення, або бездіяльність) відповідача щодо такої компенсації в даній справі не оскаржуються та не є предметом спору в ній.

З огляду на наведене заявлені в цій частині позовні вимоги зобов`язального характеру (які можуть бути лише похідними позовними вимогами від основних позовних вимог про оскарження рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та задоволення яких залежить від задоволення основних позовних вимог (п. 23 ч. 1 ст. 4, ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України)) є безпідставними, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Щодо моральної шкоди

Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві можуть бути заявлені вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем не надано доказів, які б підтверджували, заподіяння їй моральної шкоди з боку відповідача, та доказів правильності проведеного розрахунку її розміру, тому правові підстави для її відшкодування відсутні.

Отже, позов із зазначених у ньому підстав підлягає задоволенню частково.

З огляду на наведене порушені в частині права позивача підлягають захисту шляхом, який гарантував би їх повне відновлення та унеможливив би подальше звернення до суду, шляхом, який обрано судом (п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Обираючи спосіб захисту та відновлення порушеного права судом враховано те, що порушення пенсійних прав позивача допущені Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області, яке реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, а його правонаступником є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке і має вчинити відповідні дії, спрямовані на відновлення порушених пенсійних прав позивача.

Відповідно до ч. 8 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, яка регулює питання розподілу судових витрат, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій органу Пенсійного фонду України, тому відповідно до наведених процесуальних вимог судові витрати, які оплачені позивачем в сумі 908 грн., підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо незастосування до пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 року по 03.04.2017 року положень абз. 2 ч. 1 ст. 28 та п. 4-1 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Визнати протиправною бездіяльність Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації пенсії за період з 07.10.2009 року по 03.04.2017 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 року по 03.04.2017 року із застосуванням положень абз. 2 ч. 1 ст. 28 та п. 4-1 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію пенсії за період з 07.10.2009 року по 03.04.2017 року із застосуванням Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що застережений постановою Кабінет Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (тобто на підставі ч. 1 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції, яка підлягала застосуванню щодо цього періоду).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) здійснені нею документально підтверджені судові витрати в розмірі 908 грн.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 28 листопада 2023 року.

Суддя Т.В. Логойда