Справа № 480/4175/23
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2023 року Справа № 480/4175/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Опімах Л.М.,
розглянувши у спрощеному провадженні без виклику учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4175/23 за позовом ОСОБА_1 до Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, відшкодування коштів,
В С Т А Н О В И В:
У травні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ( далі - Сумський ОТЦК та СП), мотивуючи позовні тим, що 01.03.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 2 позивача призначено на посаду командира 2-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Сумського ОТЦК та СП. Наказом начальника Сумського ОТЦК та СП від 24.01.2023 № 55 «Про призначення службового розслідування» призначене службове розслідування стосовно посадових осіб військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 за фактом нестачі майна військової частини НОМЕР_1 , що призвело до завдання шкоди державному майну.
Позивач не погоджується з результатами службового розслідування, вважає, що наказ за наслідками службового розслідування прийнятий з порушенням норм матеріального права та процедури, визначеними Законом України «Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України» та Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України 21 листопада 2017 року №608.
В обгрунтування зазначив, що, на думку відповідача, дисциплінарний проступок позивача полягає в тому, що він допустив нестачу 20 рулонів сітки рабиці на загальну суму 12 400 грн., яку було видано 2-й стрілецькій роті 09.11.2022 за видатковою накладною. Водночас, цим же наказом відповідачем притягнуто до дисциплінарної та матеріальної відповдіальності т.в.о. начальника інженерної служби Комара Ю.Б., в тому числі і з приводу 20 рулонів сітки рабиці на суму 12 400 грн., нестачу яких інкримінують ОСОБА_1 . Тобто, до повної матеріальної відповідальності притягнуто двох військовослужбовців за одне і теж саме порушення.
При цьому, актом службового розслідування не встановлено в чому полягали неправомірні дії або бездіяльність позивача, причинний зв`язок між діями та подією, вину особи, які вимоги нормативно-правових актів позивач порушив, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, в ході самого службового розслідування пояснення від позивача не відбиралися.
Разом з тим, позивач стверджує, що перебуваючи на посаді командира 2-ї стрілецької роти, дійсно отримав 20 рулонів сітки рабиці, яка знаходиться на тимчасовому зберіганні в м.Суми, сітка є в наявності, через постійні обстріли кордону та саму бойову обстановку на позиціях вона не була використана. В подальшому позивач отримав розпорядження про переміщення підрозділу до іншої області, технічної можливості перевезти сітку не було, тому і залишив її на зберіганні. Вимоги про її передачу позивач не отримував. На момент перевірки перебував на навчаннях закордоном. До перевірки його не залучали, з актом перевірки в установленому порядку не ознайомили.
Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст.3 розділу 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Отже, для притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності, обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння ним дій чи бездіяльності, та з якою метою завдано шкоду або збитки. Однак, матеріали службового розслідування не містять належних та допустимих доказів того, що саме з вини позивача державі було завдано збитки у зв`язку з неналежним виконанням ним службових обов`язків щодо збереження військового майна, що виразилось у нестачі.
Також, в акті службового розслідування не обґрунтовано та не вмотивовано, чому позивача слід притягнути саме до повної матеріальної відповідальності, адже, Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» встановлюється три види матеріальної відповідальності, а саме обмежена, повна та підвищена.
Також, відповідно до пункту 3 статті 9 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» обставини, що виключають матеріальну відповідальність, підлягають встановленню під час проведення розслідування, однак, комісією Сумського ОТЦК та СП такі обставини не встановлювалося.
Крім того, вбачаючи підстави для скасування наказу відповідача від 30.01.2023 №20 «Про результати службового розслідування» в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани (пункт 13), притягнення до повної матеріальної відповідальності, у розмірі 12 687,10 грн. (пункт 14,15) та позбавлення премії за січень 2023 року (пункт 22), позивач у відповідності до ч.3 ст. 14 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» просить стягнути на його користь кошти у розмірі невиплаченої премії за січень 2023 року та 20 % грошового забезпечення за лютий 2023 року.
Відповідач подав відзив на позов, в якому проти задовлення позовних вимог заперечив, зазначивши, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 з 01.03.2022 ОСОБА_1 призначено на посаду командира 2-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Сумського обласного ТЦК та СП, як посадова особа та військовослужбовець зобов`язаний неухильно додержуватись і зразково виконувати військовий обов`язок.
Наказами начальника Сумського обласного ТЦК та СП (з адміністративно- господарської діяльності) від 24.01.2023 № 55 «Про призначення службового розслідування», від 25.01.2023 №57 «Про продовження строку проведення службового розслідування, призначеного наказом начальника Сумського обласного ТЦК та СП від 24.01.2023 № 55» та з метою встановлення неправомірних дій або бездіяльності, причинного зв`язку між правопорушенням та виконанням обов`язків військової служби, ступеня вини (у разі її встановлення), порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства, причин таумов, що сприяли вчиненню правопорушення, причин виникнення нестачі (надлишків) матеріальних цінностей, заподіяної шкоди її розміру та винних осіб, визначено провести службове розслідування стосовно посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , зокрема і позивача ОСОБА_1 .
В ході слудбового розслідування встановлено, що відповідно до накладної на видавання (здавання) військового майна у військовій частині НОМЕР_1 від 09.11.2022 № 70 старшим лейтенантом ОСОБА_1 від старшого лейтенанта ОСОБА_2 отримано сітку рабицю у кількості 20 рулонів загальною вартістю 12 400 грн.
Згідно довідки-розрахунку про вартість шкоди завданої державі внаслідок нестачі (екстреного знищення) майна інженерної служби Сумського обласного ТЦК та СП відповідно до постанови від 29.05.1998 № 759 ПКМУ виявлено нестачу сітки рабиці 45х45 (чорної) у кількості 180 рулонів загальною вартістю 111 600, 00 грн.
Зі свідчень тимчасово виконуючого обов`язки начальника інженерної служби старшого лейтенанта ОСОБА_3 , вбачається, що по зазначеному майну були підготовлені акти на списання, проте станом на 29.01.2023 підтверджуючі документи для зняття з військового обліку в інженерній службі та відділі фінансового забезпечення сектору соціальних виплат Сумського обласного ТЦК та СП не надходили. Решта сітки (100 рулонів загальною вартістю 62 000, 00 грн.), що рахується за інженерною службою військової частини НОМЕР_1 не представлена.
Своїми діями командир стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 11, 16, 111 та 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у частині неправомірного використання, знищення та нестачі майна, що використовувалося особовим складом роти. Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення є прорахунки в службовій діяльності та неналежний контроль за виконанням поставлених завдань підлеглим особовим складом з боку командира стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 .
Підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі». Тому з метою відшкодування завданої державі шкоди позивача притягнуто до матеріальної та дисциплінарної відповідальності.
При цьому, твердження позивача про те, що і т. в. о. начальника інженерної служби ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної та матеріальної відповідальності з приводу 20 рулонів сітки рабиці на суму 12 400, 00 грн., нестачу яких інкримінують ОСОБА_1 , є безпідставним та необгрунтованим, оскільки кожного із зазначених військовослужбовців притягнуто до відповідальності за неправомірне використання ввіреного їм майна.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Законом України «Про Статут внутирішньої служби Збройних Сил України». Відповідно до вступної частини Статуту цим Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).
Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.
Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Закон України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України».
Відповідно до п.1 Загальних положень Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Пунктом 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:
додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;
бути пильним, зберігати державну таємницю;
додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;
виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;
поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;
не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Пунктом 45 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. Види дисциплінарних стягнень визначені у пункті 48 цього розділу.
Відповідно до п.83-84 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України .
Відповідно до приписів пункту 2 розділу І Порядку №608 виконавська дисципліна - належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями службових обов`язків, наказів Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, командирів (начальників), доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин); службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Відповідно до пункту 3 розділу II Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення:
неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;
причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;
ступеня вини військовослужбовця;
порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства;
причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення;
причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
З системного аналізу зазначених норм права вбачається, що притягненню військовослужбовця до відповідальності повинне передувати проведення службового розслідування на підставі наказу стосовно нього, у ході якого встановлюються обставини щодо неправомірних дій військовослужбовця, причинного зв`язку між правопорушенням та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби, вини військовослужбовця, порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства, причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Відповідно до пунктів 1-4 розділу V цього Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини. У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.
В описовій частині акта службового розслідування зазначаються:
посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування;
неправомірні дії військовослужбовця;
зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є);
вина військовослужбовця;
причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась;
вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено;
причини та умови, що сприяли правопорушенню;
заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються:
висновки службового розслідування;
пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності;
інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.
Однак, суд зазначає, що полження абзацу 1 ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України не встановлюють жодних посадових обов`язків, обгрунтовують лише необхідність покладення на військовослужбовців загальних обов`язків, зокрема пов`язують їх з необхідністю виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України.
Ст.16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України говорить про те, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Водночас, відповідачем не встановлено в ході службового розслідування, не обгрунтовано і не доведно під час судового розгляду справи, якими ж саме діями позивач порушив наведені відповідачем норми, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Відповідачем взагалі не встановлено в чому полягає дисциплінарний проступок позивача, обставини його вчинення.
Крім того, підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».
Згідно з вимогами ч.1 ст.3 розділу 1 цього Закону підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Відповідно до частини другої статті 3 розділу 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:
1) наявність шкоди;
2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;
3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;
4) вина особи в завданні шкоди.
Розділ ІІ Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та
прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» встановлює види матеріальної відповідальності військовослужбовців. Зокрема, ст.5 Закону визначає підстави і межі матеріальної відповдіальності за шкоду, завдану з необережності (обмежена матеріальна відповідальність), ст.6 Закону визначає підстави і межі матеріальної відповдіальності за шкоду, завдану з вини особи у визначених випадках, серед яких виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.
Ч.2 ст.8 Закону передбачає обов`язок командира ( начальника) у разі виявлення факту завдання шкоди протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб призначити розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом ( ч.4 ст.8 Закону).
Таким чином, для притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності, обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння ним дій чи бездіяльності.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. В ході судового розгляду справи, відповідач не довів правомірності своїх рішень в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної та матеріальної відповіальності, відтак, перевіривши наказ Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 30.01.2023 №20 «Про результати службового розслідування" на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає його не обгрунтованими та такими, що підлягає скасуванню.
Зважаючи на встановлені судом протиправність рішення та необхідінсть його скасування, суд вважає, що підлягають задовленню позовні вимоги в частині повернення позивачеві утриманих з нього коштів, зокрема премії за січень 2023 року та 20% грошового забезпечення в рахунок відшкодоування матеріальної шкоди. Проте, враховуючи, що сторонами не надані докази фактичного утримання вказаних коштів з відпровідними розрахункамии, суд вважає за неохідне обрати способом захисту порушеног права в цій частині шляхом зобов`язання відповідача виплатити утримані кошти позивачеві.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Зобов`язати Сумський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки виплатити ОСОБА_1 утримані кошти у вигляді 20 відсотків пермії за січень 2023 року та утримані кошти на відшкодування шкоди з лютого 2023 року у розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах