Справа № 149/1891/23
Суддя: Павлюк О. О.
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/1891/23
Провадження №2-а/149/24/23
Номер рядка звіту 140
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.11.2023 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Павлюк О. О.,

при секретарі Олійник І. С.,

за участю третьої особи: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління національної поліції у Хмельницькій області, третя особа на стороні відповідача - інспектор СПД ВП Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Собко Ігор Васильович, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницкої області з позовом до сектора поліцейської діяльності м. Деражня відділу поліції (смт. Летичів) Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, інспектор ст. лейтенант поліції Собко Ігор Васильович, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Позов мотивовано тим, що постановою серії ЕАС № 7091853 від 01.06.2023 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Проте позивач не погоджується з вказаною постановою, оскільки вважає, що його вина у вчиненні вказного правопорушення не доведена.

Ухвалою суду від 03.07.2023 у даній справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 31.08.2023 замінено відповідачів - сектор поліцейської діяльності м. Деражня відділу поліції (смт. Летичів) Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, інспектор ст. лейтенант поліції Собко Ігор Васильович на належного відповідача - Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - інспектора СРПП № 1 (м. Деражня) відділу № 3 (смт Летичів) Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Собка Ігоря Васильовича.

26.10.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки постанова є законною та вина позивача доведеною.

Позивач, його представник в судове засідання не з`явились, від його представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа - Собко І. В. в судовому просив відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає, що вина ОСОБА_2 в інкримінованому йому правопорушенні підтверджена належними та допустимими доказами, які додані до відзиву на позовну заяву. Факт порушення ПДР за обставин винесення оскаржуваного рішення, є доведеним.

Суд, заслухавши учасників, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов наступного висновку.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Завданням адміністративного судочинства згідно зі статтею 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ст. 77 КАС України).

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 01.06.2023 о 12:36 год. по вул. Миру в м. Деражня ОСОБА_2 , , керуючи транспортним засобом Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду, чим порушив вимоги п. 15.9 й ПДР України.

Пунктом 15.9 й ПДР України визначено, що зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім вказаних даних, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ч. 3 ст. 283 КУпАП).

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Суд зазначає, що факт порушення має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.03.2019 р. у справі №686/11314/17.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

17.07.1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції. Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22 грудня 1993 року міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

В рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

В судовому засіданні було досліджено відеозапис на якому зафіксовані обставини, зазначені в оскаржуваній постанові та яким підтверджено, що ОСОБА_2 були порушені вимоги п. 15.9 й ПДР України. Зокрема, на відео зафіксовано, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 бу припаркований безпосередньо на виїзді з прилеглої території, що виключає сумнів у недотриманні ним 10-метрової відстані до виїзду. При оформленні постанови інспектором в повній мірі роз`яснені права ОСОБА_2 , роз`яснено зміст рішення, жодних заперечнь від позивача не зафіксовано.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд керується тим, що порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства (ст. 242 КАС України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати (ст. 244 КАС України).

За приписами частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення. Суд вважає, що дослідженими в ході розгляду справи доказами підтверджується правомірність рішення відповідача, відтак позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 2, 5, 6-10, 20 77, 122, 139, 159, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, ст.7, 9, 247, 252, 288, 289, 293 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Залишити постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС №7091853 від 01.06.2023 без змін, а позовну заяву - без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 27.11.2023 року

Позивач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Хмельницькій області (код , вул. Зарічанська, 7, м. Хмельницький, 29017).

Третя особа: інспектор СПД ВП Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Собко Ігор Васильович (м. Деражня Хмельницької області, вул. Майдан Привокзальний, 6).

Суддя Павлюк О. О.