Справа № 200/4570/23
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про поновлення строку звернення до суду

28 листопада 2023 року Справа №200/4570/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Міністерства оборони України

про: визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України про визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо затягування розгляду заяви та документів від 10.11.2022 року ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю в період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини її сина ОСОБА_2 , визнання протиправними дії Міністерства оборони України щодо невиплати в повному обсязі, одним платежем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку із загибеллю в період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини її сина ОСОБА_2 , зобов`язання Міністерство оборони України виплатити залишок невиплаченої одноразової грошової допомоги одним платежем, з урахуванням виплачених сум, яка була призначена рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10.02.2023 року № 24/168, ОСОБА_1 матері загиблого сина ОСОБА_2 в період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків шляхом надання до суду вмотивованого клопотання про поновлення строків звернення до суду з вимогою про визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо затягування розгляду заяви та документів від 10.11.2022 року ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю в період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини її сина ОСОБА_2 .

09 жовтня 2023 року позивачем надано до суду заяву, відповідно до якої просив суд поновити строк звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року продовжено строк розгляду справи та зазначено, що питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, а в разі, якщо такий строк пропущено, - поважності причин його пропуску та наявності підстав для його поновлення, будуть вирішені судом на стадії судового розгляду після встановлення відповідних фактичних обставин на підставі наданих сторонами доказів.

Розглянувши заяву позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, суд зазначає наступне.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, на думку суду, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Окрім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

З матеріалів справи встановлено, що 10 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулась до начальника Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою, відповідно до якої просила виплатити їй одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю 1 вересня 2022 року її сина солдата ОСОБА_2 .

14.11.2022 року Львівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримку було сформовано висновок № С/10201, відповідно до якого було визначено, що на підставі поданих документів керівництво вважає, що члени сім`ї, батьки, утриманці, а саме: 1. мати ОСОБА_1 , 2. син: ОСОБА_3 мають право на одержання, рівними частками одноразової грошової допомоги.

Матеріалами справи підтверджено, що висновок керівника Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо призначення одноразової грошової допомоги, заява та документи ОСОБА_1 були скеровані 24.11.2022 року Львівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної до Департаменті соціального забезпечення Міністерства оборони України та зареєстровані 25.11.2022 за вх. №12457/огд, що підтверджується листом Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 24.07.2023 року № 6995.

Відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10.02.2023 року № 24/168 згідно з п.2 постанови КМУ від 28.02.2022 №168, ОСОБА_1 , матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 05.09.2022 року та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 08.12.2022 року № 321/КЦ/16823 в розмірі 1/2 частини 15000000 грн., в сумі 7500000 грн.

17.02.2023 року позивачем було отримано лист Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № с/1958, відповідно до якого було повідомлено про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю сина солдата ОСОБА_2 .

21.02.2023 року Департамент соціального забезпечення Міноборони повідомив ОСОБА_1 листом від 20.02.2023 року № 423/ВихЗВГ/258 про призначену одноразову грошову допомогу згідно з протоколом від 10.02.2023 № 24/168, а також вказав, що порядок виплати одноразової грошової допомоги визначено наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 45 Про затвердження Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 січня 2023 року за № 176/39232, опублікований 31.01.2023 року. Крім того зазначив, про зобов`язання начальника Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки довести до відома заявника рішення Комісії щодо призначення одноразової грошової допомоги.

27.02.2023 року позивачем отримано копію витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10.02.2023 року № 24/168.

Суд зазначає, що пунктом 13 Порядку № 975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Отже розпорядних бюджетних коштів, у Даному випадку Міністерство оборони України приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання у місячний строк після надходження всіх необхідних документів.

Таким чином, враховуючи те, що Міністерство оборони України отримало документи позивача 25.11.2022 року, то відповідне рішення повинно було прийняти 25.12.2022 року.

Проте, суд звертає увагу на те, що позивача не було повідомлено проте, що Львівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки складено висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, який у подальшому був направлений разом з її заявою та документами до відповідача 1 та зареєстрований у міністерстві саме 25.11.2022 року.

Суд наголошує, що позивач був позбавлений можливості дізнатися про те, що у грудні 2022 року комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повинна прийняти рішення згідно п. 13 Порядку № 975 року.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 09.02.2023 направила запит на інформацію до Міністерства оборони України та до ІНФОРМАЦІЯ_2 про надання інформації щодо виплати та призначення одноразової грошової допомоги.

17.02.2023 року за вих. № с/1958 було отримано листа від ІНФОРМАЦІЯ_2 та повідомив про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, але не зазначив дату протоколу Комісії Міноборони.

21.02.2023 року Департамент соціального забезпечення Міноборони повідомив ОСОБА_1 листом від 20.02.2023 No423/ВихЗВГ/258 про призначену одноразову грошову допомогу (протоколом від 10.02.2023 року № 24/168 ), та про те, що порядок виплати одноразової грошової допомоги визначено наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 45 "Про затвердження Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану", який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 січня 2023 року за № 176/39232, опублікований 31.01.2023 року, зобов`язав начальника Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки довести до заявника копію рішення Комісії щодо призначення одноразової грошової допомоги.

Також судом встановлено, що 28.02.2023 року позивач звернулась до Міністерства оборони України з клопотанням, відповідно до якого просила притягнути до відповідальності винних в порушенні термінів та затягуванні розгляду її заяви та документів щодо призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю мого сина ОСОБА_2 під час захисту Батьківщини, а також у зв`язку із затягуванням та порушенням термінів розгляду її заяви та документів на призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю сина ОСОБА_2 під час захисту Батьківщини та керуючись в своєму клопотанні Конституцією України просила виплатити їй всю призначену суму одноразової грошової допомоги в розмірі 7500000 (сім мільйонів п`ятсот тисяч) гривень 00 коп. одним платежем на розрахунковий рахунок зазначений в заяві, на підставі пункту 20 Постанови №975, а саме: в порядку черговості відповідно до дати подання документів, з урахуванням ст. 16-1, п.3 ст. 16-2 та п.1, п.9 статті 16-3 Закону України № 2011-XII, п.2 Постанови №168 та п.2, п.13 Постанови №975, які діяли на день виникнення права (01.09.2022) на отримання такої допомоги. При розгляді клопотання просина врахувати абзац 8 пункт 5 розділу ІІ Інструкції про організацію розгляду звернень.

Департамент соціального забезпечення Міноборони зазначав у листі №423/ВихЗВГ/562 від 27.03.2023 (отримано 12.04.2023, копія додана до позовної заяви) надав відповідь на клопотання від 28.02.2023 року, в якій посилався на Телеграму Міністра оборони України від 19.04.2022 року № 248/1553.

14.04.2023 року позивач звернулася до Міністерства оборони України з проханням надати копію Телеграми або посилання на неї на офіційному джерелі (лист доданий до позовної заяви).

Департамент соціального забезпечення МОУ листом № 423/вихЗПІ/143 від 19.04.2023 року надіслав ОСОБА_1 копію телеграми Міністрам оборони України від 19.04.2022 року № 248/1553.

14.04.2023 року позивач звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_2 з запитом, відповідно до якого просила надати інформацію стосовно того, якими нормативно-правовими актами керувались ІНФОРМАЦІЯ_3 та Львівський обласний ТЦК та СП при прийняті та розгляді її заяви та документів щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю сина, а також де були зазначені терміни опрацювання документів.

Листом від 27.04.2023 С/6949 відповідач 2 повідомив позивача, що форма заяви, перелік документів до неї та порядок їх оформлення визначені Постановою № 168 від 28.02.2022 року та телеграмою Міністерства оборони України від 19.04.2022 року № 248/1553, якою скасовується дія телеграми Міністерства оборони України від 10.03.2022 року № 248/1226.

Крім того, суд звертає увагу на те, що висновок від 14.11.2022 № С/10201 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 готував Львівській ОТЦК та СП, це передбачено п. 2.6. наказу МОУ №937, а не заявник ОСОБА_1 , це внутрішній службовий документ і до позивача не було доведено сам висновок та результати висновку ІНФОРМАЦІЯ_2 від 14.11.2022 № С/10201.

Матеріалами справи підтверджено, що про передачу висновку від 14.11.2022 № С/10201 позивач ОСОБА_1 , дізналася із запиту до Львівського ОТЦК та СП від 27.02.2023 №с/2411, де була не вірно зазначена дата передачі висновку 14.11.2022 року.

При цьому з листа Департаменту юридичного забезпечення № 298/вихЗВГ/61 від 12.06.2023 року позивач дізналася про дату отримання Міністерством оборони висновку 25.11.2023 року, однак будь яких доказів на підтвердження вказаних обставин не отримала, у зв`язку з чим направила запит від 14.07.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 і запросив картку з програми документообігу, щоб дізнатися про фактичну дату передачу документів та відповідно з листа ІНФОРМАЦІЯ_2 №6995 від 24.07.2023 року їй стало остаточно відомо, що документи до Міністерства оборони України були передані 25.11.2022 року.

З огляду на зазначені обставини, суд приходить висновку, що позивач з поважним причин пропустив строк звернення до суду.

Крім того, суд враховує Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Водночас, процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року в справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain» («Перез де Рада Каванілес проти Іспанії»), заява №28090/95).

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Таким чином, право на доступ до правосуддя в Україні, як і в більшості держав світу, не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання іншого, не менш важливого принципу - верховенства права, а точніше, одного з його елементів - принципу правової визначеності.

Суд враховує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Основного Закону).

Відтак, одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду в розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

На підставі вищевикладеного, суд приходить висновку що строк звернення до суду пропущений із поважних причин, відповідно вважає за необхідне поновити позивачу строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Керуючись ст. 122, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України в частині визнання протиправними дії Міністерства оборони України щодо затягування розгляду заяви та документів від 10.11.2022 року ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю в період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини її сина ОСОБА_2 .

Повний текст ухвали складено та підписано 28 листопада 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Суддя В.В. Олішевська