Справа № 140/10156/23
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 140/10156/23 пров. № А/857/16344/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2023 року (головуючий суддя Андрусенко О.О., м.Луцьк) у справі №140/10156/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України), Військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

15.05.2023 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України), (відовідач-1), Військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України) (відовідач-2) про: визнання протиправними дії В/ч НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону), які полягають у неповідомленні В/ч НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 прикордонного загону) про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період: з 10.10.2022 по 29.10.2022; з 03.11.2022 по 18.11.2022; з 28.11.2022 по 30.11.2022; зобов`язання В/ч НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону) направити до В/ч НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 прикордонного загону) інформацію про участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 10.10.2022 по 29.10.2022; з 03.11.2022 по 18.11.2022; з 28.11.2022 по 30.11.2022, за формою, наведеною у додатку 2 до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168», а також наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України № 628/8/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168»; зобов`язання В/ч НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 прикордонного загону) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» збільшену до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 10.10.2022 по 29.10.2022; з 03.11.2022 по 18.11.2022; з 28.11.2022 по 30.11.2022.

Позов обґрунтовує тим, що позивач проходить військову службу у В/ч НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 прикордонному загоні), а з 10.10.2022 по 08.01.2023 він перебував на службі у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області, що згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 17.10.2022 № 233, знаходиться у переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блоковані) станом на 10.10.2022, та у вказаний період перебував в оперативному підпорядкуванні В/ч НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону). У довідці, виданої командиром В/ч НОМЕР_1 від 08.01.2023 № 3805, зазначено, що позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області: з 10.10.2022 по 29.10.2022; з 03.11.2022 по 18.11.2022; з 28.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 08.01.2023. Зазначає, що замість належних 100000,00 грн. додаткової винагороди щомісячно пропорційно часу участі у таких діях та заходах, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (Постанова № 168), за жовтень, листопад 2022 року позивач отримав додаткову винагороду лише у розмірі 30000,00 грн. У відповіді НОМЕР_2 прикордонного загону від 09.03.2023, наданої на адвокатський запит представника позивача, відповідачем-1 повідомлено, що ним надано всі необхідні документи для нарахування позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000,0 грн. за жовтень та листопад 2022 року. Проте, у відповіді НОМЕР_4 прикордонного загону, наданої на адвокатський запит представника позивача, зазначено причиною невиплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. за жовтень та листопад 2022 року пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області є ненадання необхідних документів відповідачем-1. З урахуванням наведеного зазначає, що недотримання органами Держприкордонслужби вимог наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (Наказ № 392/0/81-22-АГ) в частині обміну інформації про участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, не може мати негативні наслідки для такого військовослужбовця, а отже, й не може впливати на його особисті права, в тому числі на право отримання спірної додаткової винагороди.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2023 року адміністративним позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність до 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_1 ) щодо неповідомлення НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_3 ) про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 10.10.2022 по 29.10.2022, з 03.11.2022 по 18.11.2022, з 28.11.2022 по 30.11.2022. Зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (Військову частину НОМЕР_1 ) скласти та направити до НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_3 ) інформацію про участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 10.10.2022 по 29.10.2022, з 03.11.2022 по 18.11.2022, з 28.11.2022 по 30.11.2022, за формою, наведеною у додатку 2 до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від28.02.2022 №168». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що ОСОБА_1 в період з жовтня 2022 року по січень 2023 року перебував в оперативному підпорядкуванні (перебував у відрядженні) НОМЕР_2 прикордонного загону, а у складі НОМЕР_2 прикордонного загону не перебував. Вказує, що документи, які підтверджують відрядження позивача до В/ч НОМЕР_1 , бойові накази, копії з журналу бойових дій, книги оперативно-службової діяльності та журналу надходження розпоряджень по підрозділу (документи, які підтверджують виконання бойових завдань позивачем) у нього відсутні, так як їх облік та ведення безпосередньо здійснюються у прикордонній комендатурі швидкого реагування НОМЕР_4 прикордонного загону (В/ч НОМЕР_3 ). Оскільки підтверджуючих документів щодо прийняття ОСОБА_1 безпосередньої участі (в сукупності) у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів до НОМЕР_2 прикордонного загону від прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_4 прикордонного загону за вказаний період не надходило, тому вважає, що керівництво НОМЕР_2 прикордонного загону імені діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

01.11.2023 позивачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу. Доводи відзиву аналогічні доводам адміністративного позову. Крім того, зазначає, що відповідачі навмисно створюють штучні перешкоди з метою невиплати додаткової винагороди позивачу та намагаються ввести суд в оману щодо відсутності підтверджуючих документів, хоча сам факт участі позивача в бойових діях відповідачі не заперечують. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині відмови в задоволенні позову, відтак, у відповідності до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Майстер-сержант ОСОБА_1 проходить військову службу у В/ч НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 прикордонному загоні), з 09.10.2022 по 09.01.2023 перебував у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (В/ч НОМЕР_1 ) відповідно до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 №гриф/25-2075-Е, що підтверджується довідкою В/ч НОМЕР_3 від 06.06.2023 №12/1153.

Згідно довідки командира В/ч НОМЕР_1 від 08.01.2023 № 3805 майстер-сержант ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області: з 10.10.2022 по 29.10.2022; з 03.11.2022 по 18.11.2022; з 28.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 08.01.2023. Підставою видачі довідки зазначено бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України №165 гриф від 16.09.2022.

Як вбачається з архівної відомості з січня 2022 року по грудень 2022 року, позивач за жовтень 2022 року отримав додаткову винагороду відповідно до Постанови № 168 у розмірі 30000,00 грн. а за листопад 2022 року у розмірі 27096,77 грн., виплата винагороди в розмірі 70000,00 грн у жовтні, листопаді 2022 року не здійснювалась.

На адвокатський запит представника позивача щодо надання інформації про подання до В/ч НОМЕР_3 необхідних документів для нарахування, в тому числі ОСОБА_1 , додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн за жовтень та листопад 2022 року пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області, відповідач-1 НОМЕР_2 прикордонний загін листом від 09.03.2023 №22/1767-23-вих повідомив, що ОСОБА_1 виконував завдання на території Чернігівської області у жовтні-листопаді 2022 року у складі прикордонної комендатури швидкого реагування №1 НОМЕР_4 прикордонного загону. Оскільки ОСОБА_1 проходить військову службу та перебуває на фінансовому забезпеченні у В/ч НОМЕР_3 , тому виплату додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 та Наказу №392/0/81-22-АГ мав нараховувати та виплачувати НОМЕР_4 прикордонний загін (В/ч НОМЕР_3 ). У свою чергу, посадовими особами НОМЕР_2 прикордонного загону направлено копії рапортів заступника начальника загону-коменданта прикордонної комендатури швидкого реагування №1 НОМЕР_4 прикордонного загону від 01.11.2022 №1464 (направлено на адресу НОМЕР_4 прикордонного загону листом від 08.11.2022 №22/4314-22-вих «Про надання інформації») та від 01.12.2022 №1888 (направлено на адресу НОМЕР_4 прикордонного загону листом від 02.12.2022 №22/4910-22-вих «Про надання інформації») на ім`я начальника НОМЕР_4 прикордонного загону.

На адвокатський запит представника позивача щодо надання інформації про причини невиплати вказаної додаткової грошової винагороди у розмірі 100000,00 грн., НОМЕР_4 прикордонний загін листом від 11.04.2023 №21-2980 повідомив про те, що ОСОБА_1 не вносили в наказ про виплату збільшеної до 100000,00 грн. додаткової винагороди за жовтень та листопад 2022 року, оскільки він перебував у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (В/ч НОМЕР_1 ). Посилаючись на пункт 11 Наказу №392/0/81-22-АГ зазначив, що у зв`язку із ненаданням НОМЕР_2 прикордонним загоном підтверджуючих документів для виплат на даний час відсутні підстави для внесення позивача в наказ про збільшення розміру виплати додаткової грошової винагороди до 100000,00 грн. за відповідні періоди; у разі надання 105 прикордонним загоном підтверджуючих документів, визначених Адміністрацією Держприкордонної служби, буде здійснено нарахування та виплата такої збільшеної додаткової винагороди.

Вважаючи дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач-1, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно зі статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з абзацом 1 статті 1-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII ( Закон №2011-XІІ) законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від01.05.2023 №254/2023 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», 28.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», пунктом 1 якої (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 №1146, яка застосовується з 01.09.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 2-1 Постанови №168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою виконання вимог Постанови №168 та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видано Наказ від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168», який застосовується з 01.08.2022.

Згідно з пунктом 1 Наказу №392/0/81-22-АГ військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення (органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби.

Додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Згідно з пунктом 4 Наказу №392/0/81-22-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах: 1) бойового наказу (бойового розпорядження); 2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); 3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Пунктом 5 Наказу №392/0/81-22-АГ передбачено, що для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання і завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі. Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця. У довідках, передбачених цим пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу.

Відповідно до пункту 11 №392/0/81-22-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України. Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.

Відповідно до пункту 12 Наказу №392/0/81-22-АГ виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів). До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього наказу.

Оглядаючи матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Довідкою командира В/ч НОМЕР_1 від 08.01.2023 № 3805, яка видана на підставі бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України №165 гриф від 16.09.2022, підтверджено, що позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області з 10.10.2022 по 29.10.2022, з 03.11.2022 по 18.11.2022, з 28.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 08.01.2023.

Разом з тим, ОСОБА_1 лише за грудень 2022 року було виплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, у розмірі 100000,00 грн. (30000,00 грн.+70000,00 грн.), про що свідчать архівні відомості з січня 2022 року по грудень 2022 року та з січня 2023 року по травень 2023 року (долучено до відзиву відповідача-2), в той же час за період з жовтня по листопад 2022 року позивачу вказану додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн. (пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів) не нараховано та не виплачено.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що 105 прикордонним загоном довідка (інформація), передбачена додатком 2 до Наказу №392/0/81-22-АГ, на адресу НОМЕР_4 прикордонного загону не направлялась. Водночас, в НОМЕР_4 прикордонного загону не виникає обов`язок формування відповідних наказів до отримання від НОМЕР_2 прикордонного загону інформації, передбаченої додатком 2 до наказу №392-АГ.

Колегія суддів зазначає, що недотримання органами Держприкордонслужби вимог Наказу №392/0/81-22-АГ в частині обміну інформацією про участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, не може мати негативні наслідки для такого військовослужбовця, а отже, й не може впливати на його особисті права, в тому числі на право отримання спірної додаткової винагороди.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача-1 щодо неповідомлення відповідача-2 про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 10.10.2022 по 29.10.2022, з 03.11.2022 по 18.11.2022, з 28.11.2022 по 30.11.2022 та зобов`язання НОМЕР_2 прикордонного загону направити до НОМЕР_4 прикордонного загону інформацію про участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 10.10.2022 по 29.10.2022, з 03.11.2022 по 18.11.2022, з 28.11.2022 по 30.11.2022, за формою, наведеною у додатку 2 до Наказу №392/0/81-22-АГ.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційних скарг їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2023 року у справі № 140/10156/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний