Справа № 280/6978/23
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року Справа № 280/6978/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Військової частини НОМЕР_1 (далі-позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті ним грошові кошти в сумі 38431,76 грн. під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби у червні 2023 року.

Ухвалою суду від 02.10.2023 відкрито спрощене провадження у справі, а розгляд справи призначено без виклику сторін.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що за наказом командира Військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 з 27.04.2023 направлений на лікування до військової частини НОМЕР_2 . Зазначає, що згідно листа КП Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» відповідач перебував на лікуванні з 27.04.2023 по 24.05.2023, проте з 25.05.2023 відповідач до розташування підрозділу не повернувся та вважається таким, що самовільно залишив військову частину. Позивач зазначає, що про виписку відповідача з лікарняного закладу стало відомо лише 07.07.2023 після отримання відповідно листа від медичного закладу. Позивач вказує на те, що у зв`язку із зазначеними обставинами відповідачу безпідставно виплачено грошове забезпечення в сумі 38431,76 грн., з яких 16049,24 грн. за період з 25.05.2023 до 31.05.2023 та 22383,52 грн. за період з 01.06.2023 до 30.06.2023. Позивач зазначає, що оскільки виплата грошового забезпечення відповідачу за зазначений період відбулась через недобросовісні дії відповідача, то наявні підстави для стягнення з нього безпідставно отриманих грошових коштів. Просить задовольнити позовні вимоги.

Від відповідача до суду клопотань, пояснень, відзиву на позовну заяву не надходило.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено наступне.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 27.04.2023 наказано з 27.04.2023 вважати таким, що вибув до військової частини НОМЕР_2 військовослужбовця за призовом старшого солдата ОСОБА_1 , старшого стрільця оператора 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону на лікування.

Відповідно до листа КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» від 07.07.2023, позивача повідомлено про те, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 27.04.2023 по 24.05.2023.

08.07.2023 командиром 2 механізованого батальйону подано рапорт командиру ВЧ НОМЕР_1 , в якому повідомлено, що старший солдат ОСОБА_1 з 25.05.2023 є таким, що не прибув до місця служби з лікувального закладу з метою ухилитися від подальшого виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану.

За результатами проведеного службового розслідування, факт самовільного залишення дислокації підрозділу та не прибуття з лікування підтверджено.

Також, в ході проведення службового розслідування встановлено, що відповідно до довідки-розрахунку переплати грошового утримання, незаконне перерахування на картковий рахунок грошових коштів старшому солдату ОСОБА_1 становить: в період з 25.05.2023 по 31.05.2023 16049,24 грн., в період з 01.06.2023 по 30.06.2023 22382,52 грн.

Позивач, вважаючи, що відповідачем безпідставно набуто грошові кошти за період з 25.05.2023 по 31.05.2023 16049,24 грн., в період з 01.06.2023 по 30.06.2023 22382,52 грн., звернувся до суду з даним позовом про стягнення коштів.

Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам (далі Порядок №260).

Відповідно до пункту 2 Порядку №260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 визначено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:

штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);

накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;

накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;

накази про присвоєння військових звань;

грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Згідно пункту 9 Порядку №260, грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Відповідно до пункту 12 Порядку №260, військовослужбовцям, які тимчасово вибувають з військової частини зі збереженням грошового забезпечення за місцем служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, виплачуються за весь період такого вибуття.

Отже, у період перебування військовослужбовця на лікуванні за ним зберігається виплата грошового забезпечення.

Натомість, згідно пункту 15 Порядку №260, грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

З матеріалів справи судом встановлено, що у період з 27.04.2023 по 24.05.2023 відповідач дійсно проходив лікування у КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3», а відповідно за зазначений період мав право на отримання грошового забезпечення.

Разом з тим, з 25.05.2023 позивач мав прибути до ВЧ НОМЕР_1 для продовження проходження військової служби, проте не прибув, а відповідно не мав права на отримання грошового забезпечення з 25.05.2023, в силу положень пункту 15 Порядку №260.

При цьому, з матеріалів справи судом встановлено, що позивачу про зазначені обставини стало відомо з листа КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3», який отримано у липні 2023, а відповідно станом на дату виплати спірного грошового забезпечення позивачу не було відомо, що відповідач відсутній на службі без поважних причин.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі змістом цієї норми, зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.

Водночас стаття 1215 Цивільного кодексу України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким.

Відповідно до вказаної норми закону не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, що не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.

Судом встановлено, що відповідач діяв недобросовісно, оскільки був відсутній на службі з 25.05.2023 без поважних причин, проте отримував грошове забезпечення за вказаний, а відтак наявні підстави для стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів.

Згідно зі статтею 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до приписів п.2 ст.139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

За таких обставин сплачена позивачем сума судового збору з відповідача не стягується, оскільки позивачем виступає суб`єкт владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 безпідставно набуті ним грошові кошти в розмірі 38431,76 грн. (тридцять вісім тисяч чотириста тридцять одна гривня 76 копійок) під час фактичного невиконання обов`язків військової служби за період з 25.05.2023 по 31.05.2023 та з 01.06.2023 по 30.06.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова