Справа № 440/6679/22
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 р. Справа № 440/6679/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.05.2023, головуючий суддя І інстанції: Т.С. Канигіна, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/6679/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій та бездіяльності, рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №07 від 06.05.2021 про перерахунок пенсії позивача;

- визнати протиправними дії відповідача стосовно здійснення ним розрахунку суми поточної пенсії позивача у розмірі, визначеному не на дату нарахування до виплати поновленої пенсії (06.05.2021), та здійснення розрахунку суми боргу за період з 07.10.2009 по 14.09.2018 та за період з 15.09.2018 по 30.11.2019 в рік без обов`язкового врахування індексації на момент її виплати;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно нездійснення ним розрахунку суми поточної пенсії позивача на 06.05.2021 з урахуванням її індексації на момент виплати та нездійснення ним розрахунку суми боргу за період з 07.10.2009 по 14.09.2018 рік та за період з 15.09.2018 по 30.11.2019 в рік з урахуванням індексації на дату нарахування до виплати - 06.05.2021 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати відповідача включити позивача в коло осіб, яким проводяться автоматичні масові перерахунки пенсії відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та здійснити розрахунок та виплату пенсії позивача за період з 07.10.2009 по 14.09.2018 та за період з 15.09.2018 по сьогоднішній день з урахуванням індексації на момент фактичного виконання рішення суду, з компенсацією втрати частини доходів, за винятком сплачених сум.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.05.2023 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.05.2023 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначив, що в дії відповідача стосовно здійснення ним розрахунку суми поточної пенсії позивача у розмірі, визначеному не на дату нарахування до виплати поновленої пенсії (06.05.2021), та здійснення розрахунку суми боргу за період з 07.10.2009 по 14.09.2018 та за період з 15.09.2018 по 30.11.2019 в рік без обов`язкового врахування індексації на момент її виплати є протиправними. Також, на думку апелянта, відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо нездійснення ним розрахунку суми поточної пенсії позивача на 06.05.2021 з урахуванням її індексації на момент виплати та нездійснення ним розрахунку суми боргу за період з 07.10.2009 по 14.09.2018 рік та за період з 15.09.2018 по 30.11.2019 в рік з урахуванням індексації на дату нарахування до виплати - 06.05.2021 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є громадянкою України.

По досягненню пенсійного віку та наявності необхідного страхового стажу з жовтня 2008 року позивачці призначено пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення, наявного у матеріалах справи.

ОСОБА_1 перебувала на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримувала пенсію за віком, яка призначена з 29.06.1994.

11.11.1997 ОСОБА_1 виїхала з України на постійне проживання до Ізраїлю, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль. Після її виїзду за кордон виплата пенсії їй була припинена.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.05.2019 у адміністративній справі № 440/1011/19 (яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2019) зобов`язано Кременчуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області поновити нарахування та виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з 15.09.2018.

13.11.2019 позивачем отримано лист відповідача №1056/03.11-04 від 05.11.2019, яким було повідомлено, що УПФУ проведено поновлення пенсії позивачу, однак, розмір поновленої пенсії склав 49,86 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обчислення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 з 15.09.2018 у розмірі, меншому за прожитковий мінімум, встановлений законом; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести розрахунок розміру пенсії за віком ОСОБА_1 з 15.09.2018 з урахуванням положень статті 46 Конституції України, статей 27, 28, 40 та пункту 4-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058- ІV.

Щодо пенсійних виплат за період з 07.10.2009 по 14.09.2018 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.01.2021 у справі № 440/7495/20 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо непоновлення нарахування та невиплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за віком 07.10.2009 по 14.09.2018 (включно), відповідно до Закону № 1058-IV, у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з компенсацією втрати частини доходів.

08.02.2022 відповідач у своєму листі №1600-0210-8/9759 повідомив, що пенсію позивачу призначено з 07.10.2009 на виконання рішення суду від 14.01.2021 у справі № 440/7495/20, та додав до цього листа рішення № 07 від 06.05.2021 про перерахунок пенсії та розрахунок заробітку для обчислення.

Не погоджуючись із поновленням виплати пенсії без нарахування індексації та в розмірі, визначеному не на дату нарахування пенсії до виплати, а на дату припинення виплати пенсії, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачці призначено пенсію відповідно до положень Закону № 1058-IV в редакції, чинній до набрання чинності Законом України № 2148-VIII, пенсія підлягала перерахунку з 01.10.2017 відповідно до пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, а при зменшені величини оцінки одного року страхового стажу одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати раніше призначених пенсій та здійснено це підвищення із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн (підтверджено також у позові), таким чином, наведені зміни не погіршили умов отримання пенсії позивачем. Також позивачем не надано суду будь-яких доказів того, що внаслідок проведеного перерахунку пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 % відбулось зменшення розміру виплачуваної пенсії.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормою ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовуються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV.

Згідно зі ст.1 Закону №1058-IV, коефіцієнт страхового стажу - це величина, що визначається у відповідності до цього Закону для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону №1058-IV, коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абз.10 ч.3 ст.24 цього Закону - 0,85.

Як передбачено у ч.1 ст.25 Закону №1058-IV (в редакції, чинній на 01.07.2010р.), за період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35%, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування - 1,08%.

За ч.ч.1,2 ст.27 Закону №1058-IV, розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена згідно зі ст.40 Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до ст.25 цього Закону.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому, частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому ч.ч.1 та 2 ст.42 цього Закону.

У силу вимог ч.2 ст.42 Закону №1058-IV (дію якої зупинено до стабілізації економічної ситуації в країні згідно із Законом від 27.03.2014р. №1166-VII та змінену Законом від 03.10.2017р. №2148-VIII), для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50% показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50% показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не має перевищувати 100% показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата, а також порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абз.2 цієї частини.

За абз.1 ч.2 ст.42 Закону №1058-IV (в редакції Закону від 06.12.2016р. №1774-VIII), окрім індексації пенсії, передбаченої ч.1 цієї статті, щороку починаючи з 1 березня поточного року у разі, якщо середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за минулий рік зросла, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій із застосуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію, підвищеної на коефіцієнт, який відповідає не менш як 20% показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком, але не менше зростання рівня інфляції (індексу споживчих цін) за минулий рік.

Суд звертає увагу, що до 2019р. індексація пенсії не відбувалась.

Постановою Кабінету Міністрів України «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» від 20.02.2019р. №124, у 2019р. перерахунок пенсій згідно з «Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до ч.2 ст.42 Закону №1058-IV» (затв. Постановою), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17; у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного у цьому пункті, не досягає 100 грн., встановлюється доплата до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії (п.2 Постанови).

За п.5 цієї Постанови, Пенсійному фонду України визначено забезпечити перерахунок пенсій, зазначених у п.2 цієї постанови, з 01.03.2019р.

«Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до ч.2 ст.42 Закону №1058-IV» (затв. Постановою №124), відповідно до ч.2 ст.42 Закону №1058-IV було визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Згідно з п.2 Порядку №124, перерахунку підлягають пенсії, в тому числі, обчислені відповідно до Закону №1058-IV.

Як вбачається з матеріалів справи пенсія позивачу була призначена на підставі Закону №1058-IV.

За приписами п.3 Порядку №124, перерахунку підлягають пенсії, призначені за зверненнями, які надійшли, зокрема: по 31 грудня включно року, що передує року, в якому проводиться перерахунок, крім тих, які на дату проведення перерахунку переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на умовах, визначених абз.3 ч.3 ст.45 Закону (за зверненнями, які надійшли з 1 січня року, в якому проводиться перерахунок).

З 11.10.2017р. частково, а з 01.01.2018р. у повному обсязі набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017р. №2148-VІІІ, яким були внесені зміни до Закону №1058-IV.

Законом №2148-VIII, який набрав чинності 01.10.2017р., до ч.1 ст.25 Закону №1058-ІV внесені зміни та визначено, що за період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

При цьому, Законом №2148-VIII розділ XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV було доповнено п.4.3, згідно з яким. пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01.10.2017р. перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014р., 2015р. та 2016р. із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абз.1 цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 01.12.2017р. Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 грн.

Зокрема, також доповнено п.4-4 такого змісту: з 01.10.2017р. по 31.12.2017р. при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, що обчислена як середній показник за 2014р., 2015р. та 2016р. із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%. З 01.01.2018р. по 31.12.2018р. при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016р. та 2017р. із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У тому разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018р., обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017р., розмір якої обчислений з урахуванням положень абз.1 цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 01.01.2018р. по 31.12.2018р., таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 01.01.2017р. по 31.12.2017р.

З п.1 розділу ІІ Закону №2148-VIII вбачається, що п.4.3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV застосовується з 01.10.2017р.

При цьому, п.1 розділу ІІ Закону №2148-VIII установлено, що з 01.12.2017р. до встановлення розміру прожиткового мінімуму, який буде більшим за розмір, встановлений на 01.12.2017р. та збільшений на 79 грн., при призначенні та перерахунку пенсій, надбавок, підвищень, інших пенсійних виплат, встановлених законодавством, використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений на 01.12.2017р. Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 грн.

У відповідності до п.2 Розділу ІІ «Прикінцевих положень» Закону №2148-VIII, у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Зазначена вище норма є законодавчою гарантією захисту прав на отримання пенсії у раніше встановленому розмірі, у випадку якщо внаслідок перерахунку зменшився її розмір.

Пунктами 2 і 5 Постановою №124 встановлено те, що у 2019р. перерахунок пенсій згідно з Порядком №124, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17; у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного у цьому пункті, не досягає 100 грн., встановлюється доплата до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.

Згідно з п.5 Порядку №124, у 2019р. перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017р. на коефіцієнт, визначений згідно з абз.1 п.4 цього Порядку.

Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» від 22.02.2021р. №127 у Порядку №124 п.5 доповнено абзацом такого змісту: «Пенсії, які призначені відповідно до Закону та розмір яких не підвищено відповідно до п.4 цього Порядку, абз.1,2 цього пункту, з урахуванням абз.1,3 ч.1, ч.2 ст.28, абз.2 п.4-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону, п.4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2148-VIII, а також з урахуванням щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, що виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» від 26.03.2008р. №265, щороку підвищуються за рішенням Кабінету Міністрів України в межах бюджету Пенсійного фонду України. Підвищення встановлюється в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, і враховується під час подальших перерахунків пенсії».

Позивачу пенсію призначено відповідно до положень Закону №1058-IV, у зв`язку із чим пенсія підлягала розрахунку та перерахунку з урахуванням п.4-3 «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV та застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% з 01.10.2017р.

У силу положень п.2 розділу ІІ «Прикінцевих положень» Закону №2148-VIII, у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Таким чином, Законом №2148-VIII встановлено заходи з метою уникнення зменшення розміру раніше призначених пенсій.

Отже, у жовтні 2017р. була відновлена норма закону щодо індексації пенсій, однак Законом №1058-IV не було передбачено, з якої дати мають перераховуватися пенсії. Визначено лише, що дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000р. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000р. становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000р. незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абз.1 цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абз.3 ч.1 ст.24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10% тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 01.07.2000р. до 01.01.2005р., та періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до п.п.7,8,9 і 14 ст.11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абз.2 цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000р. враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000р. - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 01.01.2018р. по 31.12.2018р., заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016р. та 2017р.; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 +...+ Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з п.5 Порядку №124, у 2019р. перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017р. на коефіцієнт, визначений згідно з абз.1 п.4 цього Порядку.

Отже, з урахуванням середньої заробітної плати по Україні станом на 01.10.2017р., а саме 3764,40 грн, розрахунок заробітної плати проводиться із величини 4404,35 грн. (3764,40 грн х 1,17).

При перерахунку застосовується величина оцінки одного року страхового стажу на дату проведення перерахунку - 1%.

Розрахунок заробітної плати для обчислення пенсії має наступний вигляд: Зп = 4404,35 х індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за матеріалами пенсійної справи на дату проведення перерахунку.

При цьому, розмір пенсії розраховується за формулою, визначеною у ст.27 та з урахуванням ст.28 Закону (враховуючи індивідуальні показники страхового стажу пенсіонера).

За п.6 Порядку №124, під час перерахунку пенсій у зв`язку з збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, призначених відповідно до Закону, застосовується величина оцінки одного року страхового стажу, визначена ст.25 Закону на дату проведення перерахунку.

Коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = См х Вс/100% х 12, де: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абз.10 ч.3 ст.24 цього Закону, - 0,85 (ч.ч.1,2 ст.25 Закону №1058-IV).

У відповідності до п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населенням у 2020 році» від 01.04.2020р. №251, у 2020р. перерахунок пенсій згідно з Порядком №124, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11 (4404,35 грн. х 1,11 = 4888,83 грн.).

Як передбачено у п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населенням у 2020 році» від 22.02.2021р. №127, в 2021р. перерахунок пенсій згідно з Порядком №124, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, з розмірі 1,11 (4888,83 грн. х 1,11 = 5426,60).

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.05.2019 у адміністративній справі № 440/1011/19 зобов`язано Кременчуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області поновити нарахування та виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з 15.09.2018.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 у адміністративній справі № 440/5215/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обчислення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 з 15.09.2018 у розмірі, меншому за прожитковий мінімум, встановлений законом. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести розрахунок розміру пенсії за віком ОСОБА_1 з 15.09.2018 з урахуванням положень статті 46 Конституції України, статей 27, 28, 40 та пункту 4-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.01.2021 у адміністративній справі № 440/7495/20 позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо непоновлення нарахування та невиплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за віком з 07.10.2009 по 14.09.2018 (включно), відповідно до Закону № 1058-IV, у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з компенсацією втрати частини доходів. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Так, розмір пенсійної виплати позивача обчислено з урахуванням ст.28 Закону №1058-IV, а тому пенсійна виплата не є об`єктом індексації та індексації не підлягала.

Отже, жодним доказом у справі не підтверджується, що за наслідками проведеного розрахунку і перерахунку пенсії загальний розмір пенсії позивача зменшився, що, у свою чергу, відповідає меті пенсійного законодавства та положенням ст.ст.1,46 Конституції України.

Конституційний Суд України в Рішенні від 09.02.1999р. №1-рп/99 зазначив, що дію в часі законів та інших нормативно-правових актів треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Перерахунок пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% здійснено з 01.10.2017р., тобто з дати набрання чинності п.4-3 «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV, що виключає зворотну дію закону в часі.

Пункт 4.3 розділу XV Закону №1058-IV не визнано неконституційними, а отже у відповідача були підстави застосовувати їх при перерахунку пенсії позивачу.

Оскільки позивачу пенсію призначено відповідно до положень Закону №1058- IV в редакції, чинній до набрання чинності Законом №2148-VIII, пенсія підлягала перерахунку з 01.10.2017р. відповідно до п.4-3 «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Крім того, при зменшені величини оцінки одного року страхового стажу одночасно підвищено розмір середньої заробітної плати раніше призначених пенсій та було здійснено це підвищення із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн.

Таким чином, вказані зміни не погіршили умов отримання пенсії позивачем.

Позивачем, у свою чергу, не надано суду будь-яких доказів того, що внаслідок проведеного перерахунку пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% відбулось зменшення розміру виплачуваної пенсії.

Зазначене вище узгоджується із висновками Верховного Суду, які наведені в постановах від 05.02.2020р. у справі №822/3781/17 та від 12.11.2020р. у справі №260/401/19.

Отже, відповідач під час перерахунку пенсії позивачу діяв правомірно.

Також, як визначено ст.ст.1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000р. №2050-III, підприємства, установи і організації всіх форм власності і господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі із вини власника або ж уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

У відповідності до п.2 Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України та не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), і стосується усіх доходів, що одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку та підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даному випадку - пенсійним органом) добровільно або на виконання судового рішення.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19.09.2019р. у справі №522/9778/16-а та від 15.08.2019р. у справі №674/24/17, а також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.05.2019р. у справі №759/9631/17.

У силу положень ст.3 Закону №2050-III, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Норми аналогічного змісту містяться також у Порядку №159.

Так, за змістом п.4 Порядку №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) та приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому, індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (п.5 Порядку №159).

Пунктом 7 Порядку №159 регламентовано, що компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, зокрема, коштів Пенсійного фонду.

Отже, чинним законодавством передбачено різні джерела виплати компенсації. Що ж до ПФУ, то компенсації можуть виплачуватися як за рахунок коштів самого Фонду, так і за рахунок коштів, що спрямовуються на ці цілі з бюджету.

При цьому, правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Слід також зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Такі кошти спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст.ст.1-3 Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 14.05.2020р. у справі №816/379/16, від 30.09.2020р. у справі № 280/676/19, що також враховуються судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

З урахування вказаного вище, суд 1-ї інстанції вірно вказав, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

У той же час, як встановлено судом 1-ї інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивачу поновлено виплату пенсії та розраховано суму компенсації у розмірі 106114,78 грн, яку виплачено повністю у січні 2021 року на поточний банківський рахунок позивача.

З огляду на викладені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги у цій частині задоволенню також не підлягають.

Посилання апелянта на неоднакове застосування закону з одного і того ж питання (обчислення розміру пенсії) до осіб, котрі знаходяться в однакових умовах, колегія суддів уважає помилковим, адже процедури призначення та перерахунку пенсій є різними за змістом та механізмом проведення, а тому не можна вважати осіб, яким здійснюється призначення пенсії та яким проводиться перерахунок раніше призначеної пенсії такими, що перебувають в однакових умовах.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачу пенсію призначено відповідно до положень Закону №1058- IV в редакції, чинній до набрання чинності Законом №2148-VIII, пенсія підлягала перерахунку з 01.10.2017р. відповідно до п.4-3 «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% відповідач діяв правомірно.

Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2020 у справі №822/3781/17, від 12.11.2020 у справі № 260/401/19, що в силу приписів ст. 242 КАС України є обов`язковою для суду при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.05.2023 по справі №440/6679/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк