Справа № 200/5455/23
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

28 листопада 2023 року Справа №200/5455/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голошивець І.О., розглянувши у письмовому провадженні клопотання Державної судової адміністрації України про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та залучення у статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство фінансів України та Кабінет Міністрів України, за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача 1: Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, до відповідача 2: Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача 1: Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, до відповідача 2: Державної судової адміністрації України, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області щодо нарахування та виплати суддівської винагороди судді Дзержинського міського суду Донецької області ОСОБА_1 за січень-грудень 2021 року, січень-грудень 2022 року та січень- серпень 2023 року та допомоги на оздоровлення за 2021-2023 роки, обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2021 року, з 1 січня 2022 року та з 1 січня 2023 року в розмірі 2102 гривні;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Дзержинського міського суду Донецької області ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 31 серпня 2023 року включно на підставі частин 2, 3, 4 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2021 року складає 2270 грн., на 1 січня 2022 року складає 2481,00 грн., на 1 січня 2023 року складає 2684,00 грн., з урахуванням надбавки за вислугу років та матеріальної допомоги на оздоровлення за 2021 рік, 2022 рік та 2023 рік, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області в повному обсязі в асигнуваннях на проведення видатків з виплати суддівської винагороди для проведення виплати судді Дзержинського міського суду Донецької області ОСОБА_1 недоплаченої суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 31 серпня 2023 року включно та допомоги на оздоровлення за 2021-2023 роки, обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2021 року в розмірі 2270 гривень, з 1 січня 2022 року в розмірі 2481,00 грн., з 1 січня 2023 року в розмірі 2684,00 грн.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача 1: Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, до відповідача 2: Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії. Ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На адресу суду від Державної судової адміністрації України далі (відповідач 2), надійшов відзив на позовну заяву, разом із відзивом відповідачем 2 були заявлені наступні клопотання: про розгляд справи в порядку загального позовного провадження; залучення у статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство фінансів України та Кабінет Міністрів України.

Клопотання стосовно проведення розгляду даної справи в порядку загального провадження обґрунтовано тим, що з матеріалів позову слідує, що позивач перебуває на посаді судді Дзержинського міського суду Донецької області, а тому позивачем у цій справі є особа, яка у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займає відповідальне та особливо відповідальне становище, тому ця справа не може бути віднесена до справ незначної складності.

Окрім цього, предметом спору є стягнення бюджетних коштів, то відповідно до пункту 6 частини третьої статті 257 КАС України справа становить значний суспільний інтерес.

Відповідач 2 просив розглянути справу в порядку загального позовного провадження з метою дотримання законних прав та свобод усіх учасників справи.

Розглянувши подане клопотання суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до частини 5 статті 12 КАС України, умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно з частиною 3 статті 257 КАС України, при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до положень пункту 20 частини 1 статті 4 КАС України, адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Відповідно до частини 3 статті 12 КАС України, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Частиною 4 статті 12 КАС України чітко визначено, що виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з частиною 4 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, цим Кодексом визначено виключні категорії спорів, які не можуть бути розглянуті адміністративним судом в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що вказана справа не належить до справ незначної складності у значенні частини шостої статті 12 КАС України, однак заборони для її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження відсутні.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28.02.2023 у справі № 480/7097/20.

Суд зауважує, що предмет спору у даній справі не віднесений до категорій, перелічених у частині 4 статті 12 КАС України та частині 4 статті 257 КАС України, отже, з огляду на зазначені вище приписи суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Суд зауважує, що відповідно до статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, кожен з учасників справи може користуватися своїми процесуальними правами та обов`язками із урахуванням норм, передбачених главою 10 «Розгляд справ за правилами спрощеного позовного провадження» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зазначає, що сторони можуть надати до суду усі необхідні, на їх думку, докази та клопотання задля повного та всебічного розгляду справи.

Суд звертає увагу Державної судової адміністрації України, що повний та всебічний розгляд справи не залежить від виду провадження у справі, загального чи спрощеного.

Бажання сторін у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, висловлені ними в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідності призначення справи до розгляду з викликом її учасників.

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 27.08.2019 у справі № 826/7244/18.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні клопотання Державної судової адміністрації стосовно розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження.

Державною судовою адміністрацією України було також заявлено клопотання щодо залучення у статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство фінансів України та Кабінет Міністрів України.

Клопотання було вмотивовано наступним, що Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Функціонування судової влади прямо залежить від наявності затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету на відповідний рік. Відповідач зазначив, що до основних повноважень Кабінету Міністрів України належить розроблення та схвалення Бюджетної декларації, розроблення проектів законів про Державний бюджет України та про внесення змін до Державного бюджету України, забезпечення виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України. Головний розпорядник бюджетних коштів організовує та забезпечує складання бюджетної пропозиції з урахуванням Бюджетної декларації, схваленої у попередньому бюджетному періоді, і подає її Міністерству фінансів України, в свою чергу передбачено, що Кабінет Міністрів України розробляє Бюджетну декларацію та проект закону про Державний бюджет України. Міністерство фінансів України відповідає за складання Бюджетної декларації та проекту закону про Державний бюджет України, визначає основні організаційно-методичні засади бюджетного планування, що використовуються для розроблення Бюджетної декларації та проекту Державного бюджету України. Відповідач зауважив, що Бюджетна декларація містить положення щодо розміру мінімальної заробітної плати, прожиткового мінімуму та рівня його забезпечення. Міністерство фінансів України доводить до головних розпорядників коштів державного бюджету інструкції з підготовки бюджетних пропозицій та орієнтовні граничні показники видатків державного бюджету. У свою чергу, головні розпорядники коштів державного бюджету відповідно до вимог інструкцій та орієнтовних граничних показників видатків державного бюджету, доведених Міністерством фінансів України, складають бюджетні пропозиції, включаючи інформацію щодо цілей державної політики у відповідній сфері діяльності, формування та/або реалізацію якої забезпечує головний розпорядник коштів державного бюджету, та показників їх досягнення.

Міністерство фінансів України подає Кабінету Міністрів України для розгляду проект закону про Державний бюджет України. Таким чином, під час формування бюджетного запиту головні розпорядники бюджетних коштів здійснюють обрахунки своїх потреб з суми, яку доведено Міністерством фінансів України до відома. У цій сумі вже закладено розмір прожиткового мінімуму на відповідний рік.

Відповідач зазначив, що з даної справи предметом спору є застосування при обрахунку (нарахуванні) суддівської винагороди, невірного на думку позивача, розміру прожиткового мінімуму встановленого на відповідний рік та звернув увагу, що Уряд встановлює прожитковий мінімум на відповідний рік. Розпорядники бюджетних коштів (ДСА України, ТУ ДСА України, суди) неуповноважені визначати розмір прожиткового мінімуму, а лише застосовують розмір прожиткового мінімуму, який доведений Міністерством фінансів України до відома.

Враховуючи вищезазначене, відповідач просив залучити до участі у справі Міністерство фінансів України та Кабінет Міністрів України.

Розглянувши дане клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч.2 ст.49 Кодексу адміністративного судочинства України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Відповідно до приписів ч.4 ст.49 Кодексу адміністративного судочинства України, у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Відповідно до приписів ч.5 ст.49 Кодексу адміністративного судочинства України, про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Ухвала за наслідками розгляду питання про вступ у справу третіх осіб окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Отже аналізуючи вищенаведене, суд зазначає, що необхідною умовою для залучення третьої особи повинні бути зазначені підстави для залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, є можливість впливу судового рішення на права, свободи, інтереси або обов`язки такої особи. Разом з тим, обов`язок доказування щодо впливу рішення суду на права, свободи, інтереси або обов`язки третіх осіб покладений на учасника справи, який подає відповідну заяву.

Суд зазначає, що предметом спору у цій справі є дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області щодо нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди у належному розмірі та зобов`язання нарахувати та виплатити суддівську винагороду у належному розмірі, та зобов`язання Державної судової адміністрації України здійснити фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області для проведення відповідних виплат позивачу.

Стосовно залучення до участі у справі в якості третьої особи Кабінету Міністрів України суд зазначає, що Державною судовою адміністрацією України не обґрунтовано, яким чином рішення у справі вплине на права, обов`язки та інтереси Кабінету Міністрів України. Посилання на наявні у Кабінету Міністрів України повноваження суд відхиляє та зазначає, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки закону про Державний бюджет жодним чином не свідчать про наявність підстав для залучення його до участі у цій справі в якості третьої особи.

Стосовно залучення до участі у справі в якості третьої особи Міністерства фінансів України, на права та обов`язки якого, на переконання відповідача 2, вплине рішення у справі з огляду на необхідність виділення з державного бюджету бюджетних коштів, то суд звертає увагу на те, що Міністерство фінансів України не є учасником спірних публічно-правових відносин, а його компетенція та повноваження не є предметом дослідження у цій справі, при цьому заявником не доведено, що у зв`язку з розглядом цієї адміністративної справи у сторін (позивача чи відповідача) за рішенням суду виникне право заявити вимоги до Міністерства фінансів України або останнє зможе заявити до сторін у справі вимоги, що є обов`язковою ознакою матеріально-правової заінтересованості третьої особи та передумовою залучення її до участі у справі.

Отже підсумовуючи вищенаведене, судом не встановлено будь-яких прав чи обов`язків Міністерства фінансів України та Кабінету Міністрів України, на які може вплинути рішення суду у даній справі, а зазначене відповідачем 2 у його клопотанні наведеному у відзиві, не містить такої інформації.

Таким чином, у суду відсутні правові підстави для залучення цих осіб до участі в справі в якості третіх осіб та цей спір не стосується правовідносин позивача з Міністерством фінансів України та Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням наведеного у суду відсутні правові підстави для залучення до участі в справі Міністерства фінансів України та Кабінету Міністрів України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, а тому клопотання Державної судової адміністрації України не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 49, 241, 248, 256, 257, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотань Державної судової адміністрації України про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та залучення у статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство фінансів України та Кабінет Міністрів України - відмовити.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки: http://court.gov.ua/).

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту постановлення.

Суддя І.О. Голошивець