Справа № 179/1875/23
Суддя: Чорна А. О.
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2023 року смт Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Чорної А.О.,

за участю секретаря судового засідання Хорольської І.П.,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа - поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області Мендель Олександр Володимирович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

01 грудня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Салтисюк Ю.В., звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа - поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області Мендель Олександр Володимирович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтований тим, що 22.10.2023 року поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області Мендель О.В. винесено постанову про накладання адміністративного стягнення на позивача, згідно якої позивача визнано винним за ст. 121 ч. 1 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 22.10.2023 року о 07 годині 53 хвилині в смт. Магдалинівка вул. Незалежності гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без дзеркала заднього виду зправа, передбаченого конструкцією транспортного засобу, чим порушив п. 31.4.7 а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Позивач вважає, що постанова є незаконною та підлягаю скасуванню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , автотранспортний засіб марки ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_3 , рік випуску 1977. Конструкція автомобіля ВАЗ- 2101, 1977 року випуску, не передбачає встановлення зовнішнього дзеркала заднього виду праворуч, що відповідає технологічним особливостям автомобіля. Факт конструктивних особливостей вказаного транспортного засобу щодо кількості та місця розташування дзеркал заднього виду, є загальновідомою інформацією, яка в тому числі детально викладена на різних ресурсах в мережі інтернет, в тому числі в історичному аспекті розроблення автомобіля.

Відповідно до загальнодоступної інформації в мережі інтернет, автомобіль марки ВАЗ 2101 почали випускати у 1970 року. Згідно опису технічних характеристик автомобіль ВАЗ 2101 з початку свого випуску взагалі не мав зовнішніх дзеркал заднього виду, пізніше встановлення дзеркала передбачало лише на стороні водія, на крилі кузова автомобіля. Згодом встановлення здійснювалося на передній водійській двері зліва.

Крім описів даного автомобіля, в загальному доступі мережі інтернет наявні світлини та відеоогляди автомобіля ВАЗ 2101 з різних ракурсів, які підтверджують відсутність дзеркала заднього виду взагалі на автомобілі «ВАЗ 2101», а згодом його наявність лише з боку водія (зліва).

Зокрема на веб-сайті https://gazeta.ua/ 09.09.2018 року викладено статтю «Як створювали легендарну радянську "Копійку"», в якій надано опис створення автомобіля, викладена світлина першого випущеного автомобіля 1970 року та мільйонного авто 1973 року випуску, відеозапис реклами автомобіля ВАЗ 2101 іноземною мовою. Всі описані вище докази підтверджують відсутність в конструкції автотранспортного засобу «ВАЗ 2101» зовнішнього дзеркала заднього виду з права.

При детальному вивченні інформації, стосовно технічного оснащення вищезазначеного автомобіля, відомо, що у 1974 році ВАЗ-2101 отримав рестайлінг (зміни), й почали випуск автомобілів під позначенням ВАЗ-21011.

Крім того, на інтернет ресурсі YouTube, в загальному доступі опублікований відеоролик, за посиланням: https://www.youtube.com/watch?v=L81L042lHh8, на якому детально відображено історію створення автомобіля ВАЗ-2101, зокрема на 1 хвилині 15 секунді автор підтверджує відсутність зовнішнього дзеркала з правого боку у моделі «ВАЗ 2101», як конструктивної особливості даної моделі автомобілів.

Аналогічна інформація, щодо відсутності в конструкції автомобіля «ВАЗ 2101» зовнішнього дзеркала з правого боку відображена й на інших веб-сайтах, зокрема https://ukr.media/auto/374491/, https://parts66.ru/manuals/?mbrid=24&trid=50799.

Також позивач додає до позову фото автомобіля ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на яких чітко відображається факт відсутності будь-яких технологічних отворів чи кріплень для встановлення дзеркала заднього виду з правової сторони.

Таким чином, позивач вважає, що ним не було допущено порушення п. 31.4.7 (а) Правил дорожнього руху України, так як в даному випадку в конструкції автотранспортного засобу, яким він керував, заводом-виробником ВАЗ не передбачено наявність зовнішнього дзеркала з правого боку.

Позивач вважає, що саме Третя особа при винесенні оскаржуваної постанови, повинна була достеменно встановити факти конструктивних особливостей автомобіля ВАЗ-2101, що не було здійснено.

Працівником поліції не здійснено жодного посилання на документальне підтвердження викладеної ним інформації, щодо конструкції автомобіля ВАЗ-2101, тобто дана інформація являться припущенням поліцейського, яке не відповідає фактичним обставинам справи.

Позивач просить суд скасувати постанову БАД № 212924 від 22.10.2023 року, винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області Мендель О.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в сумі 340 грн. та провадження по справі закрити, стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 06.11.2023 року відкрито провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа - поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області Мендель Олександр Володимирович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

16.11.2023 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого просили відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки вважають постанову про накладання адміністративного стягнення законною та складеною з урахуванням норм діючого законодавства. Постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 121 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова від 22.10.2023 року відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та складено з дотриманням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Посилаючись на п.п. 31.4.7 «а» п. 31.4 ПДР України та ч. 1 ст. 121 КУпАП, відповідач вважає, що у діях позивача вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

24.11.2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якого він зазначив, що фактично у відзиві відповідача відсутні доводи, які б спростовували викладені в позовній заяві обґрунтування та вказували б на порушення позивачем ПДР України та КУпАП, тому відповідачем в силу ст. 77 КАС не доведено правомірність рішення.

27.11.2023 року представник відповідача надав до суду клопотання про стягнення судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у розмірі 1000 грн., які відповідають критеріям, визначеним ч. 5 ст. 134 КАС України та які підтверджуються наданими доказами.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, просив позов задовольнити.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав відзив на позовну заяву, в якому просив справу розглянути за відсутності представника відповідача.

Третя особа - поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області Мендель Олександр Володимирович у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає, вважає свої дії відповідними до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Проаналізувавши надані документи та докази, суд, приходить до наступного.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема ч. 1 статті 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Окрім того, ч. 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В судовому засіданні встановлено, що постановою про накладання адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 212924 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП за те, що 22.10.2023 року о 07 годині 53 хвилині в смт. Магдалинівка вул. Незалежності керував транспортним засобом ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без дзеркала заднього виду зправа, передбаченого конструкцією транспортного засобу, чим порушив п. 31.4.7 а) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. (а.с. 10).

Згідно п.п. "а" п. 31.4.7 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:немає передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, дзеркал заднього виду.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Таким чином, необхідною умовою для притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП, у даному випадку, є встановлення факту несправності, а саме: відсутності дзеркала заднього виду з правого боку, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль марки ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було випущено в 1977 році (а.с. 11).

Позивач заперечує проти правомірності винесеної постанови та зазначив, що праве дзеркало заднього виду не передбачено конструкцією автомобіля ВАЗ 2101

Відповідно до наданих до позову фото зображення автомобіля ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачається, що на фото чітко відображається факт відсутності будь-яких технологічних отворів чи кріплень для встановлення дзеркала заднього виду з правової сторони. (а.с. 18-20).

Відповідачем докази на спростування заперечень позивача не надано.

Натомість, позивачем у позовній заяві зазначена загальнодоступна інформація в мережі інтернет, зокрема на веб-сайтахhttps://gazeta.ua/, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які підтверджують відсутність зовнішнього дзеркала з правого боку у моделі ВАЗ 2101, як конструктивної особливості даної моделі автомобілів.

Таким чином, позивачем на підтвердження безпідставного винесення оскаржуваної постанови надані докази, що конструкцією легкового автомобіля ВАЗ 2101, 1977 року випуску, дзеркало заднього виду з правого боку не передбачено і заводом не встановлювалось.

Судом встановлено, що відповідачем у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, не було надано суду жодного доказу на підтвердження правомірності прийняття ним постанови серії БАД № 212924 від 22.10.2023 року, яка є предметом оскарження у даній справі та порушення позивачем у справі вимог п.п. «а» п.31.4.7 ПДР України, що стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відсутність належних доказів свідчать про недоведеність відповідачем наявності в діях позивача порушення Правил дорожнього руху, що у свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Однак, в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення в суді посилює його відповідальність при прийнятті рішень, вчиненні інших дій чи допущенні бездіяльності.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, у зв`язку з чим постанова серії БАД № 212924 від 22.10.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу підлягає скасуванню.

Крім того, діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Судом було досліджено відеозапис з нагрудної боді-камери, з якого вбачається, що після зупинки транспортного засобу та пояснення причини зупинки транспортного засобу, поліцейським не було проведено розгляд справи, не були роз`ясненні права, що є порушенням процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Пунктом 1 ч.1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову шляхом скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 212924 від 22.10.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу та закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1-3 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Приписами частини 4 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Також суд зазначає, що відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (ст. 1 вищевказаного Закону).

За приписами ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є, зокрема надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

З викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленим у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Крім того, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. (Правова позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 «Щодо витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції»).

Так, на підтвердження здійснених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копії договору про надання про надання правової допомоги від 27.10.2023 року, додаткової угоди від 24.11.2023 року до договору про надання правової допомоги від 27.10.2023 року, акт про прийняття передачі наданих послуг від 24.11.2023 року, довідка про отримання від позивача готівкові грошові кошти у розмірі 1 000 грн.

Пунктом 1 додаткової угоди від 24.11.2023 до договору про надання правової допомоги передбачено, що за надання правової допомоги клієнту сторонами узгоджено фіксовану вартість гонорару у розмірі 1 000, 00 грн.

Таким чином, судом встановлено, що позивач отримав правничу допомогу та поніс витрати в сумі 1 000, 00 грн.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони допускається виключно у випадках, визначених Законом, та можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам.

Суд зазначає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат в зазначеному розмірі, адже цей розмір має бути не лише доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 31.07.2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19).

Враховуючи складність справи, обсяг наданої адвокатом правової допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, слід дійти висновку про необхідність стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 20, 22, 72, 77, 139, 229, 241-246, 250, 268, 269, 271, 272, 286 КАС України, ст.ст. 1, 7, 222, 251, 278, 280, 283, 288 КУпАП, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа - поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області Мендель Олександр Володимирович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову БАД № 212924 від 22.10.2023 року, винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області Мендель Олександром Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в сумі 340 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 536,80 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, , юридична адреса: вул. Троїцька, буд. 20-а, м. Дніпро Дніпропетровська область, 49101.

Третя особа: поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області Мендель Олександр Володимирович, адреса місцезнаходження: вул. Центральна, 112, смт. Магдалинівка Новомосковського району Дніпропетровської області, 51100.

Суддя А.О. Чорна