Справа № 500/6003/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 500/6003/23 пров. № А/857/19771/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника адвоката Свірського Тараса Володимировича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.10.2023р. про повернення позовної заяви представника адвоката Свірського Тараса Володимировича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин (суддя суду І інстанції: Подлісна І.М., час та місце ухвалення судового рішення: 13.10.2023р., м.Тернопіль; дата складання повного тексту судового рішення: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.10.2023р. відмовлено в задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору; повернуто позивачу ОСОБА_1 в порядку п.1 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства /КАС/ України позовну заяву представника адвоката Свірського Т.В., діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Теребовлянського відділу державної виконавчої служби /ВДВС/ у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління /ЗХМР/ Міністерства юстиції /МЮ/ (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин (а.с.15-16).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив представник адвокат Свірський Т.В., діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення питання про повернення позовної заяви (а.с.18-21).

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху стороною позивача подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, в задоволенні якого судом відмовлено. При цьому, суд повинен був не відразу повертати позов, а дотримуючись принципів розумності та пропорційності, надати додатковий строк для усунення недоліків позовної заяви.

Також суд не надав належної правової оцінка доводам клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору, неправильно визначив суму судового збору, яка підлягає до сплати (не врахував коефіцієнт 0,8 для пониження ставки судового збору в разі подання позову через систему «Електронний суд»).

Таким чином, на думку апелянта, суд позбавив позивача права на оскарження рішення суб`єкта владних повноважень в судовому порядку.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та в режимі призначеної відеоконференції відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося.

Протокольною ухвалою апеляційного суду від 22.11.2023р. залишено без задоволення клопотання відповідача Теребовлянського ВДВС у Тернопільському районі Тернопільської області ЗХМР МЮ (м.Івано-Франківськ) про відкладення розгляду справи через неможливість забезпечення явки уповноваженого представника та задоволено клопотання представника позивача щодо розгляду справи за його відсутності, оскільки сторони були завчасно повідомлені про час та місце апеляційного розгляду справи; мали об`єктивну можливість з`явитися до суду або забезпечити явку уповноважених представників.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні; за таких обставин апеляційний суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін (їх представників).

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Додатково колегія суддів враховує, що відповідно до ч.5 ст.44 КАС України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 19.09.2023р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) представник адвокат Свірський Т.В., діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся із використанням системи «Електронний суд» до суду із позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача Теребовлянського ВДВС у Тернопільському районі Тернопільської області ЗХМР МЮ (м.Івано-Франківськ) від 05.09.2023р. у виконавчому провадженні № 72455909, якою на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 1700 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу (а.с.1-3).

Ухвалою суду від 22.09.2023р. залишено позовну заяву представника адвоката Свірського Т.В., діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , без руху для усунення визначених судом недоліків шляхом подання до 13.10.2023р. документа про сплату судового збору (а.с.9 і на звороті).

03.10.2023р. за допомогою системи «Електронний суд» представник адвокат Свірський Т.В., діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , скерував до суду заяву (клопотання) про звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви; просив вважати недоліки позовної заяви усунутими, а позовну заяву - такою, що відповідає встановленим вимогам.

До заяви додано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 19.09.2023р. (а.с.11-14).

Згідно ухвали суду від 13.10.2023р. заявлений позов повернуто позивачу ОСОБА_1 , оскільки правові підстави для звільнення позивача від сплати судового збору є відсутніми, у зв`язку із чим останній не виконав у визначений судом строк вимоги ухвали суду від 22.09.2023р. про залишення позовної заяви без руху: позивач не сплатив судовий збір або не подав належних документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції передчасними, виходячи з наступного.

Питання залишення позовної заяви без руху та повернення позову врегульовані діючим процесуальним законом - КАС України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Зокрема, відповідно до ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч.1).

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч.2).

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Отже, повернення позовної заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків, можливо лише у тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, але ухилилась від виконання вимог, вказаних в ухвалі.

Згідно фактичних обставин останнім днем виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху визначено 13.10.2023р.

03.10.2023р. представник позивача подав до суду заяву від 02.10.2023р., в якій виклав клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1, ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» через відсутність належного доходу, на підтвердження чого подав документ про доходи ОСОБА_1 за 2022 рік.

У свою чергу, відмовивши у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд першої інстанції прийняв процесуальне рішення про повернення позовної заяви.

Аналіз зазначених обставин справи свідчить про те, що судом першої інстанції поспішно прийнято ухвалу про повернення без розгляду позовної заяви, оскільки розгляд заяви від 03.10.2023р. про звільнення від сплати судового збору не можна вважати повним і всебічним.

При цьому, заявлене клопотання про звільнення від сплати судового збору не було вирішено судом по суті, що стверджується наступним.

Відповідно до ч.1 ст.133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Аналогічні положення закріплені у ст.8 Закону України «Про судовий збір», згідно якої враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Як вбачається з ухвали суду про повернення позовної заяви, суд покликався на неусунення позивачем недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі суду від 22.09.2023р. про залишення позовної заяви без руху. При цьому, представлені відомості про доходи є недостатніми для з`ясування майнового стану позивача, оскільки останній може отримувати доходи з інших джерел, окрім заробітної плати (отримати виплати від центру зайнятості чи пенсійного органу) тощо.

Разом з тим, відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 19.09.2023р. відображали отриманий позивачем дохід за 2022 рік, через що є належним доказом при встановленні майнового стану згідно вимог ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Така позиція підтверджується усталеною судовою практикою суду касаційної інстанції (постанови Верховного Суду від 10.02.2021р. у справі № 826/15498/18, від 31.01.2019р. у справі № 826/1561/18).

У свою чергу, доказів отримання позивачем інших доходів матеріали справи не містять.

Таким чином, суд фактично не дослідив обставин, зазначених позивачем, не вирішив по суті клопотання про звільнення від сплати судового збору, і формально пославшись на невиконання останнім вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, повернув позовну заяву.

Водночас, визначивши орієнтовний перелік документів, достатніх для підтвердження скрутного майнового стану та неможливості сплати судового збору, суд не забезпечив позивачу можливості зібрати такі докази і представити їх суду.

Також колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що судом неправильно визначений розмір судового збору за подання позовної заяви, оскільки останнім не врахований факт подання позову із застосуванням системи «Електронний суд», через що при розрахунку судового збору повинен в силу приписів ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» застосовуватися коефіцієнт 0,8 для пониження розміру ставки судового збору.

Практичне застосування вказаного коефіцієнта висвітлено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022р. у справі № 916/228/22.

Європейський суд з прав людини /ЄСПЛ/ наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі De Geouffre de la Pradelle v. France від 16.12.1992р., заява № 12964/87).

У § 36 рішення у справі Bellet v. France від 04.12.1995р., заява № 23805/94, ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права .

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства.

Враховуючи ту обставину, що подаючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, особа вправі очікувати задоволення судом такого клопотання, а в разі відсутності задоволення такого клопотання через недостатність/неналежність представлених документів забезпечення додаткової можливості для сплати судового збору, тому одночасна відмова у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та повернення позовної заяви, є невиправданим. Реалізація особою процесуального права на подання клопотання про звільнення від сплати судового збору не може розцінюватись судом як невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та мати наслідком повернення позовної заяви, оскільки це за процедурою порушує право на справедливий суд, гарантоване ст.6 Конвенції.

При цьому, питання перевірки реальної спроможності позивача-фізичної особи сплатити судовий збір у спорах з суб`єктами владних повноважень набуває особливої актуальності та має детально перевірятися судами у випадку, якщо позивач ставить питання про звільнення, зменшення та/чи розстрочення/відстрочення сплати судового збору. За наявності таких питань суд повинен вказувати, які конкретно докази позивач має надати на підтвердження факту свого незадовільного майнового стану, у разі якщо наданих доказів недостатньо або вони не є належними; повинен надати їм належну оцінку та прийняти вмотивоване рішення, враховуючи, зокрема, суть спору, статус особи заявника, обставини, що призвели до ускладнення можливості сплати судового спору.

Отже, виносячи оскаржувану ухвалу від 13.10.2023р., суд першої інстанції не врахував вищенаведених обставин, обмежившись лише формальним відхиленням клопотання про звільнення від сплати судового збору та констатацією факту невиконання позивачем вимог ухвали суду від 22.09.2023р. про залишення позовної заяви без руху.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що за таких умов в суду першої інстанції не було достатніх і належних підстав для повернення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України, а тому оскаржувана ухвала суду є передчасною та помилковою, а відтак не відповідає вимогам закону.

Додатково колегія суддів звертає увагу на те, що повернення позовної заяви в розглядуваному випадку суперечить завданню адміністративного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі ст.64 Конституції України, не може бути обмежене (п.п.1, 2 резолютивної частини Рішення № 9-зп від 25.12.1997р., абз.7 п.3 мотивувальної частини Рішення № 11-рп/2012 від 25.04.2012р.).

Крім цього, у низці рішень ЄСПЛ, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи зазначені положення законодавства апеляційний суд вважає, що повернення позовної заяви позивачу в досліджуваному випадку призведе до порушення права, визначеного Конституцією України, на доступ до правосуддя.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на викладене, враховуючи приписи п.4 ч.1 ст.320 КАС України, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як винесена із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного повернення позовної заяви, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.ст.310, 312, ч.2 ст.313, п.4 ч.1 ст.320, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника адвоката Свірського Тараса Володимировича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.10.2023р. про повернення позовної заяви в адміністративній справі № 500/6003/23 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 24.11.2023р.