Справа № 280/2417/23
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 листопада 2023 року м.Дніпросправа № 280/2417/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року у справі № 280/2417/23 (суддя Прасов О.О., повний текст рішення складено 20.06.2023) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, третя особа: Державна судова адміністрація України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (далі - відповідач) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 витрат на відрядження за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 витрати на відрядження за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що рішенням Голови Верховного Суду №321/0/049-22 від 29.07.2022 позивача було відряджено до Ленінського районного суду м. Запоріжжя, оскільки Чернігівський районний суд Запорізької області, в якому позивач обіймає посаду судді був окупований військами російської федерації разом із відповідною територією на яку розповсюджувалася його компетенція, діяльність суду зі здійснення правосуддя припинена у зв`язку із військовими діями. Наказом голови Ленінського районного суду м. Запоріжжя №7-о від 08.08.2022 позивача зараховано до штату Ленінського районного суду м. Запоріжжя у зв`язку із тимчасовим переведенням шляхом відрядження з Чернігівського районного суду Запорізької області. Вказував, що суддя, який був направлений у відрядження як тимчасове переведення до іншого суду має право на відшкодування витрат в порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 за №98.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Із рішенням суду не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач звертає увагу на те, що кошторисом на 2022 рік видатки за КЕКВ 2250 «Видатки на відрядження» не передбачалися та не могли бути передбачені у обсягах, потреба у яких виникла у зв`язку з тимчасовою окупацією частини Запорізької області та активними бойовими діями на території деяких районів області. Враховуючи тривалий термін відрядження суддів до інших судів того самого рівня та спеціалізації, обсяг коштів, необхідний для відшкодування витрат, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 за №98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» суттєво перевищував обсяг видатків, затверджений у кошторисі 2022 року за КЕКВ 2250 «Видатки на відрядження». Стосовно можливості проведення відшкодування добових витрат за 2022 рік за рахунок кошторисних призначень 2023 року відповідач зазначає про те, що основним плановим фінансовим документом бюджетної установи є кошторис, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень. Відшкодування у 2023 році добових витрат 2022 року за рахунок кошторисних призначень 2023 року є прямим порушенням вищевказаних норм бюджетного законодавства. Стосовно підстав для проведення відшкодування добових витрат судді Богослову А.В., то на думку територіального управління, питання виплати витрат на відрядження суддям, які не здійснюють правосуддя, не знайшло належного правового врегулювання. Виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , має здійснюватися за рахунок бюджетної програми для забезпечення виконання рішень судів - КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», призначеної саме для таких цілей.

Позивач та третя особа своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу відповідача не скористались.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Верховного Суду від 29.07.2022 №321/0/149-22 відряджено суддю Чернігівського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з 02 серпня 2022 року. Надіслано до Державної судової адміністрації України копію цього рішення для здійснення перерозподілу видатків між судами (а.с. 4).

Наказом Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.08.2022 №7-о у відповідності до п.4 ч.1 ст.24, ст.ст. 55, 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», рішення Голови Верховного Суду від 29.07.2022 №321/0/149-22 «Про відрядження судді Чернігівського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 до Ленінського районного суду м.Запоріжжя», Порядку відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації (як тимчасового переведення), затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 року №54/0/15-17, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»,

наказано:

1) зарахувати з 08 серпня 2022 року до штату Ленінського районного суду м. Запоріжжя суддю ОСОБА_1 у зв`язку з його переведенням шляхом відрядження з Чернігівського районного суду Запорізької області на роботу на посаді судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя;

2) вважати ОСОБА_1 таким, що приступив до роботи в Ленінському районному суді м. Запоріжжя з 08 серпня 2022 року;

3) встановити з 08 серпня 2022 року ОСОБА_1 суддівську винагороду у розмірі посадового окладу без застосування регіонального коефіцієнту до базового розміру посадового окладу відповідно до штатного розпису;

4) ОСОБА_1 затвердити стаж роботи на посаді судді станом на 08 серпня 2022 року - 08 років 11 місяців 26 днів;

5) ОСОБА_1 з 08 серпня 2022 року встановити доплату за вислугу років у розмірі 20 % посадового окладу як такому, що має стаж роботи понад 05 років;

6) відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області з 08 серпня 2022 року здійснювати нарахування та виплату ОСОБА_1 суддівської винагороди, яка складається з посадового окладу без застосування регіонального коефіцієнту до базового розміру посадового окладу відповідно до штатного розпису та доплати за вислугу років у розмірі 20 % посадового окладу… (а.с. 5-6).

У зв`язку з тривалим неотриманням витрат на відрядження, позивач звернувся з заявами до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області та Державної судової адміністрації України.

Листом ДСА України від 15.03.2023 за №Б321-23-508/23 повідомило позивача, що відшкодування добових витрат у 2023 році за 2022 рік є прямим порушенням норм бюджетного законодавства, тому питання відшкодування вищевказаних витрат може бути вирішено лише у судовому порядку. Для можливості здійснення відшкодування видатків на відрядження суддям, тимчасово переведених шляхом відрядження до місцевих загальних судів Запорізької області та з метою направлення до ДСА України клопотання про затвердження додаткових кошторисних призначень за КЕКВ 2250 "Видатки на відрядження" територіальним управлінням наразі здійснюється відповідний розрахунок. Тобто, відшкодування у 2023 році добових витрат за 2022 рік суддям, які не здійснюють правосуддя у зв`язку з закінченням п`ятирічного терміну повноважень, зокрема позивачу, може бути здійснено лише у судовому порядку (а.с. 13).

Вважаючи, що відповідач безпідставно не нараховує та не виплачує витрати на відрядження за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством передбачено право судді на отримання витрати на відрядження.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.130 Конституції України, ч.1 ст.146 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування суддів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання ради правосуддя.

Положенням статей 148, 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан.

Згідно з ч.1 ст.55 Закону України від 02.06.2016 за №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя у відповідному суді, виявленням надмірного рівня судового навантаження у відповідному суді, припиненням роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами, за рішенням Вищої ради правосуддя, ухваленим на підставі подання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, суддя може бути, за його згодою, відряджений до іншого суду того самого рівня і спеціалізації для здійснення правосуддя.

Відповідно до ч.5 ст.55 Закону України від 02.06.2016 за №1402- VIII «Про судоустрій і статус суддів» порядок відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, погодженим з Державною судовою адміністрацією України.

Як зазначено у п. 1 розділу VI «Порядку відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації (як тимчасового переведення)», затвердженого 24.01.2017 рішенням Вищої ради правосуддя №54/0/15-17, суддям, які направляються у відрядження як тимчасове переведення судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації, виплачується суддівська винагорода та відшкодовуються витрати в порядку і розмірі, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 року№98«Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів».

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 за №98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» затверджено суми витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів, згідно з додатком 1.

Враховуючи вище наведені норми законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності у судді Богослова А.В. права на нарахування та виплату йому витрат на відрядження.

При цьому, позивач не здійснює правосуддя з у зв`язку із закінченням строку, на який його було призначено, тобто, через не залежні від нього причини.

При цьому, норми права не містять заборони на нарахування та виплату судді, який не здійснює правосуддя через не залежні від нього причини, витрат на відрядження.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 15.10.2009 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (Заява N 40450/04) зазначив, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (пункти 51 і 52).

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Заява N 22414/93) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

На думку колегії суддів, у даній справі має бути передусім визначена наявність права позивача як судді, який не здійснює правосуддя через не залежні від нього причини, на нарахування та виплату йому витрат на відрядження.

Обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, є підставою для встановлення способу або порядку виконання рішення суду відповідно до статті 378 КАС України. Тобто, питання виконання рішення суду «за рахунок бюджетної програми для забезпечення виконання рішень судів - КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів»» є передчасним та може бути вирішене згідно з приписами статті 378 КАС України на стадії виконання рішення суду.

Колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року у справі № 280/2417/23 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак