Справа № 140/24874/23
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року ЛуцькСправа № 140/24874/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа на стороні відповідача Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Міністерства оборони України (відповідач) про визнання протиправним рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладене в протоколі №20/975 від 19.06.2023, в частині здійснення розрахунку розміру одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , за настання ІІ групи інвалідності на підставі розміру прожиткового мінімуму 2016 року; зобов`язання відповідача призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену п.4 ч.2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захід військовослужбовців та членів їх сімей" за настання ІІ групи інвалідності, в розмірі 300-кратному прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому здійснюватиметься виплата, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги від 19.06.2023 № 20/975 позивачу ОСОБА_1 , старшині в запасі у зв`язку з встановленням II групи інвалідності (2020), було призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, на 1 січня календарного року, в якому було встановлено первинну (III) групу інвалідності (2016), з урахуванням раніше виплаченої суми, в розмірі 173 400 (сто сімдесят три тисячі чотириста) гривень 00 коп.

З таким рішенням комісії Міністерсва оборони України позивач не згідний, оскільки вважає, що за основу розрахунку відповідачем неправомірно взятий застарілий прожитковий мінімум 2016 року, а не прожитковий мінімум для працездатних осіб етаном на 1 січня року, в якому здійснюватиметься виплата (2023) або принаймні станом на 1 січня 2020 року, коли він отримав II групу інвалідності.

Зважаючи, що своє право на отримання одноразової грошової допомоги позивачу довелося виборювати через суд, і за цей час кошти суттєво знецінилися, зазначає, що справедливим було б призначити допомогу, взявши за основу прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня року, в якому здійснюватиметься виплата, а саме 2023 рік.

З наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30.08.2023 відкрито провадження у даній адміністративній справі, вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

Ухвалою суду від 11.09.2023 залучено у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (43000, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Теремнівська, 85А, ).

У відзиві на позовну заяву від 19.09.2023 (а.с.34-37) представник відповідача позовних вимог не визнав посилаючись на те, що 05.12. 2016 під час первинного огляду органами МСЕК позивачу ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності (поранення, травма, так пов`язані із захистом Батьківщини). Допомога у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності виплачена позивачу в сумі 240 000 грн (про що зазначено у витязі з протоколу №116 від 06.08.2020). 24.01.2020 під час повторного огляду органами МСЕК позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності (поранення, травма, так пов`язані із захистом Батьківщини). 28.12.2022 позивач, у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, через уповноважений орган Волинський обласний територіальний центр комплектування та підтримки звернувся до Міністерства оборони України про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги.12.01.2023 Волинським обласним територіальним центром комплектування та підтримки направлено документи позивача на Комісію, на підставі внесених 29.07.2022 року змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги. Як вбачається із п.49. витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги від 19.06.2023 № 20/975, старшині в запасі ОСОБА_2 , у зв`язку з встановленням II групи інвалідності (2020), було призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, на 1 січня календарного року, в якому було встановлено первинну (III) групу інвалідності (2016), з урахуванням раніше виплаченої суми, в розмірі 173 400 (сто сімдесят три тисячі чотириста) гривень 00 коп.

Відповідач вказує, що позивачу правомірно виплачено грошову допомогу у прожиткових мінімумах для працездатних осіб станом на 2016 рік, оскільки відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.

Отже, на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги (28.12.2022) і станом на 24.01.2020 (на час встановлення ІІ групи) було визначено, що моментом виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності (05.12.2016).

У пункті 4 статті 16-3 Закону №2011-XII ( в редакції Закону № 2489-IX від 29.07.2022) зазначено, якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).

З наведених підстав просить у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив від 04.10.2023 позивач підтримав доводи та аргументи викладені у позовній заяві (а.с.46-48).

Представник третьої особи на стороні відповідача Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки пояснень у даній справі не надав.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 21.12.2016 під час первинного огляду органами медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) позивачу ОСОБА_1 було встановлено третю групу інвалідності та визначено причину інвалідності: внаслідок поранення, травми, так, пов`язане із захистом Батьківщини, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК №901323 від 21.12.2016 (а.с. 13).

З матеріалів справи вбачається, що допомога у зв`язку із встановленням позивачу ОСОБА_1 . ІІІ групи інвалідності виплачена у розмірі 240 000 грн, про що зазначено у протоколі №116 від 06.08.2020 (а.с.12).

05.02.2020 за наслідками огляду МСЕК ОСОБА_1 було встановлено інвалідність другої групи з 24.01.2020, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 549812 від 05.02.2020 (а.с.14).

28.12.2022 ОСОБА_1 , у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, через уповноважений орган Волинський обласний територіальний центр комплектування та підтримки звернувся до Міністерства оборони України про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги (а.с.39).

12.01.2023 Волинським обласним територіальним центром комплектування та підтримки направлено документи позивача на комісію Міністерства оборони, на підставі внесених 29.07.2022 змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги (а.с.39 (зворот)).

Як вбачається із п.49. витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги від 19.06.2023 № 20/975, старшині в запасі ОСОБА_2 , у зв`язку з встановленням II групи інвалідності (2020), було призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, на 1 січня календарного року, в якому було встановлено первинну (III) групу інвалідності (2016), з урахуванням раніше виплаченої суми, в розмірі 173 400 (сто сімдесят три тисячі чотириста) гривень 00 коп. (а.с.19).

Вказані кошти у розмірі 173400 грн були виплачені позивачу, що підтверджується витягом з наказу №314-08 від 07.07.2023 начальника Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (а.с.40).

Позивач, вважаючи, що відповідач під час нарахування та виплати одноразової грошової допомоги повинен був враховувати прожитковий мінімум станом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється виплата такої допомоги (2023) звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини першої статті 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини другої статті 16 Закону №2011-XII (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності) передбачено, що встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно з ст. 16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;

500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону;

б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Відповідно до п.9 статті 16-3 Закону №2011-XII, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», яка визначає розмір одноразової грошової допомоги по категоріям військовослужбовців.

Право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у зв`язку із встановленням військовослужбовцю під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

- у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.

Отже, з вищенаведеного слідує, що на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги (28.12.2022) і станом на 24.01.2020 (на час встановлення ІІ групи інвалідності) законодавством було визначено, що моментом виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності (05 грудня 2016).

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 09.11.2018 у справі №759/5707/16-а, від 29.04.2020 у справі №295/2741/17, у справі №640/14168/20 від 13.09.2022 року.

Відповідно до п.6. Порядку №975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується:

1) військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі:

300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Отже, зазначені правові норми пов`язують право на отримання одноразової грошової допомоги з днем встановлення інвалідності.

Згідно довідки МСЕК № 001323 серія 12 ААА позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності, з 05.02.2016 (настала внаслідок поранення, травми, які пов`язані із захистом Батьківщини).

Отже, з наведених вище обставин слідує, що позивачу вперше встановлена ІІІ група інвалідності з 05.02.2016.

У п.4. статті 16-3 Закону №2011-XII ( в редакції Закону № 2489-IX від 29.07.2022) зазначено, якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).

Таким чином, одноразова грошова допомога позивачу, як інваліду ІІ групи, правомірно визначена (обрахована) виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який був встановлений на 1 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше, а саме 2016 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Аналізуючи наведені норми права слід дійти висновку, що відповідно до законодавства, яке діяло на день повторного огляду позивача із встановленням вищої, ІІ-ї групи інвалідності, він мав право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (1378 грн х 300=413 400 грн), виплата якої повинна проводитись з урахуванням раніше виплаченої суми 240 000 грн 00=173400 грн).

З матеріалів справи, а саме з наказу Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №314-од від 07.07.2023 вбачається, що позивачу ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу у сумі 173400 грн (а.с. 40).

Посилання позивача на рішення Верховного суду у справах № 2240/2957/18 від 28.01.2020, №560/2408/19 від 02.07.2020 є не обгрунтованим.

Слід зазначити, що справа № 2240/2957/18 стосується питання призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби і на час смерті чоловік позивача не був військовослужбовцем, а справа №560/2408/19 стосується питання про те, що первинне встановлення інвалідності є окремими випадком, який дає право на виплату окремого виду допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності.

У даних спірних правовідносинах, вищезазначені рішення суду не можуть застосовуватись, оскільки ІІ групу інвалідності позивачу ОСОБА_1 встановлено під час повторного огляду, а не первинно.

З урахуванням встановлених обставин справи та вищенаведених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що Міністерство оборони України правомірно нарахувало та здійснило виплату одноразової грошової допомоги позивачу в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (у 2016 році році) з урахуванням раніше виплачених сум, а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачем належними та допустимими доказами доведено правомірність п. 49 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.06.2023, оформлене протоколом №20/975 щодо виплати позивачу (у зв`язку з встановленням II групи інвалідності) одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, на 1 січня календарного року, в якому було встановлено первинну (III) групу інвалідності (2016), з урахуванням раніше виплаченої суми, в розмірі 173 400 (сто сімдесят три тисячі чотириста) гривень 00 коп.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа на стороні відповідача Волинський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Т.М. Димарчук