Справа № 160/24198/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій просить суд:
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до пільгового стажу роботи по списку № 1, період навчання на курсах в учбовому курсовому комбінаті виробничого об`єднання «Донецьквугілля» з 09.02.1998 року по 23.07.1998 року за спеціальністю « машиніст підіймальних машин»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно заяви про призначення пенсії від 12.05.2023 року.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність рішення відповідача від 08.08.2023 року, оскільки відповідач безпідставно не зарахував період навчання позивача в учбовому курсовому комбінаті за спеціальністю, за якою позивач працював до та після навчання.
24 жовтня 2023 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив на позовну заяву, який надійшов від представника відповідача в системі «Електронний Суд». Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі, зазначає, що спірний період навчання не зараховано, оскільки згідно роз`яснень Мінсоцзахисту від 05.11.1993 року для зарахування цього періоду необхідні дані про одержувану тарифну ставку, за якою провадилась оплата праці за період навчання або про підземні спусти у шахту. Період навчання на курсах можливо зарахувати до пільгового стажу роботи, якщо за працівниками на період навчання зберігається заробітна плата як для працюючих під землею. Зазначає про наявність у нього дискреційних повноважень щодо призначення пенсії.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Згідно трудової книжки позивача від 10.02.1998 року НОМЕР_2 - 17 серпня 1998 року позивача переведено машиністом виймальних машин підземним з повним робочим днем в шахті.
Відповідно до свідоцтва учбово-курсового комбінату Донецького виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Донецьквугілля» від 24.07.1998 року №206146 позивач з 09.02.1998 року по 23.07.1998 року навчався професії машиніста виймальних машин, здобув відповідну професію.
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 04.03.2022 року №157 позивач в період з 08.06.1998 року по 22.07.1998 року виконував роботу зі шкідливими та важкими умовами праці з повним робочим днем в шахті за професією, посадою учень машиніста виймальної машини (підземний) підземної дільниці, виробнича практика, отримував тарифну ставку підземного робітника, що передбачена Списком №1.
01 серпня 2023 року позивач звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії «за віком СТ. 114 Ч. 3».
Рішенням відповідача від 08.08.2023 року №42 відмовлено позивачу в призначенні пенсії. Зазначено, що вік заявника: 46 років 07 місяців 27 днів, страховий стаж особи станови 54 роки 05 місяців 23 дні, в т.ч. пільговий стаж по Постанові №202 (25) складає 24 роки 09 місяців 12 днів. За доданими документами до пільгового стажу зараховано всі періоди роботи відповідно доданих пільгових довідок про підтвердження пільгового стажу, за винятком відпусток без збереження заробітної плати та простоїв з 24.02.2022 року. В призначенні пенсії відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 25 років.

Згідно форми РС-право до пільгового стажу позивача зараховано період з 08.06.1998 року по 22.07.1998 року, однак період з 09.02.1998 року по 07.08.1998 року, а також 23.07.1998 року відомості про пільговий стаж відсутні.

Не погодившись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV) працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтями 32, 41 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про освіту» від 23.05.1991 року №1060-ХІІ встановлено, що Професійні навчально-виховні заклади можуть мати денні, вечірні відділення, входити до різних типів комплексів, об`єднань (професійно-технічне училище-радгосп, професійно-технічне училище-завод тощо).

Громадяни можуть також одержати робітничу професію, підвищити кваліфікацію, пройти перепідготовку на навчально-курсових комбінатах, курсах професійного навчання робітників на виробництві.

До навчальних закладів підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів належать: навчально-курсові комбінати.

Згідно ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 року №103/98-ВР (далі Закон №103/98-ВР) час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

При цьому відповідно до ст. 18 Закону №103/98-ВР до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належить навчально-курсовий комбінат.

У спірному рішення відповідача відсутнє обґрунтування незарахування до пільгового стажу позивача періоду навчання з 09.02.1998 року по 23.07.1998 року. При цьому відповідачем не заперечено наявність в пенсійній справі позивача станом на дату ухвалення спірного рішення документів, доданих до позовної заяви в цій справі. Наведене є окремою підставою для визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 08.08.2023 року №42, оскільки воно не відповідає вимогам обґрунтованості через прийняття юридично значущого рішення щодо прав позивача без викладення підстав прийняття рішення конкретного змісту.

Щодо права позивача на зарахування періоду навчання з 09.02.1998 року по 23.07.1998 року до пільгового стажу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно свідоцтва учбово-курсового комбінату Донецького виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Донецьквугілля» від 24.07.1998 року №206146 з 09.02.1998 року по 23.07.1998 року позивач здобував та здобув професією машиніст виймальних машин. В свою чергу згідно запису №6 в трудовій книжці позивача позивач обійняв посаду машиніста виймальних машин підземного з повним робочим днем в шахті.

Враховуючи зазначене, суд констатує дотримання позивачем умов ст. 38 Закону №103/98-ВР, в зв`язку з чим цей період навчання підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача на умовах, тотожних врахуванню періоду роботи з 17.08.1998 року. Згідно відомостей форми РС-право період роботи позивача з 17.08.1998 року обліковано як пільговий згідно ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV. Відповідно, період навчання в повному обсязі має бути зарахований до пільгового стажу позивача згідно ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV.

Водночас, оскільки позовні вимоги заявлено за період з 09.02.1998 року по 23.07.1998 року, однак згідно форми РС-право період з 08.06.1998 року по 22.07.1998 року вже зараховано до пільгового стажу позивача згідно ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за період з 09.02.1998 року по 07.06.1998 року, а також 23.07.1998 року.

Суд також зауважує, що задовольняє позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства, що забезпечити ефективний захист прав позивача.

Посилання відповідача на роз`яснення Мінсоцзахисту України, викладених у листі від 05.11.1993 року №02-81, судом відхиляються, оскільки право позивача на пільгове обчислення періоду навчання при визначення пільгового стажу для призначення пенсії визначено ст. 38 Закону №103/98-ВР, цією ж нормою визначено виключний перелік умов для застосування такої пільги, які позивачем виконано, в зв`язку з чим відсутні правові підстави для непоширення на позивача відповідної пільги. Відповідні роз`яснення не можуть фактично змінювати правове регулювання, яке запроваджено законом.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно зі ст. 101 Закону №1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Водночас, відповідач не скористався наявними у нього повноваженнями на витребування відповідних документів, підстав для такої правової поведінки не навів.

Щодо зобов`язання призначити пенсію.

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Відповідно, наявні достатні підстави для зобов`язання відповідача призначити таку пенсію.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 08.11.2019 року у справі № 227/3208/16-а.

У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду від 22.06.2023 року у справі № 480/4288/21, від 22.09.2022 року у справі № 380/12913/21.

Органом пенсійного фонду України наразі розглянуто юридичну ситуацію позивача, надано їй правову оцінку та констатовано, що спірний період навчання з визначених підстав не може бути зараховано до пільгового стажу. При цьому з урахуванням зарахування до пільгового стажу позивача періоду з 09.02.1998 року по 07.06.1998 року, а також 23.07.1998 року, в позивача наявний достатній пільговий стаж для призначення пільгової пенсії.

Оскільки судом констатовано необґрунтованість такого висновку, а інших підстав для незарахування спірного періоду навчання відповідачем не визначено, суд вважає за можливе захистити право позивача шляхом зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію.

Водночас, суд відмовляє в задоволенні позовної заяви про зобов`язання призначити пенсію згідно заяви від 12.05.2023 року, оскільки спірне рішення відповідача ухвалено щодо заяви позивача від 01.08.2023 року, інші рішення органів Пенсійного фонду України не були предметом судового розгляду в цій справі, оскільки позивачем такі позовні вимоги не заявлялися. Відповідно, оскільки судом не перевірялася наявність підстав для призначення позивачу пенсії згідно його заяви від 12.05.2023 року, відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача призначити таку пенсію згідно цієї заяви. З метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію згідно його заяви від 01.08.2023 року.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 860,00 грн, що підтверджується квитанцією від 20.09.2023 року. Водночас, за подання цього позову належало сплатити судовий збір у розмірі 858,88 грн згідно положень ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову в сумі 858,88 грн підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Сума 1.12 грн є надмірно сплаченою та може бути повернута позивачу за його клопотанням.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, просп. Соборний. буд. 158-Б, ), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 08.08.2023 року №42, яким відмовлено в призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV період навчання з 09.02.1998 року по 07.06.1998 року, а також 23.07.1998 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, з 01.08.2023 року.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, просп. Соборний. буд. 158-Б, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 858,88 гривень (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко