Справа № 380/2339/23
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 380/2339/23 пров. № А/857/13002/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Сеника Р.П.,

Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Морська Г.М.), ухвалене у порядку спрощеного позовного провадження в м.Львові 15 травня 2023 року у справі №380/2339/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В :

08.02.2023 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі Управління), просив: - визнати протиправною бездіяльність при нарахуванні пенсії; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії при загальному стажі роботи 32 роки 05 місяців 16 днів з часу призначення - 15.11.2012.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що до обов`язків пенсійного органу належить проведення перевірки поданих документів для призначення пенсії та інформування заявника про те, які документи належить надати додатково. Суд першої інстанції вказав, що за наявності сумніву у справжності запису у трудовій книжці позивача, посадова особа пенсійного органу, яка приймала заяву про призначення пенсії ОСОБА_1 із доданими документами, мала повідомити позивача про необхідність подання додаткових документів та зробити відповідний запис на заяві про призначення пенсії. Суд першої інстанції зазначив, що перерахунок пенсії позивача у зв`язку із незарахуванням періоду навчання з 01.09.1975 по 23.04.1979, що сталось через недобросовісне виконання уповноваженою особою пенсійного органу своїх обов`язків має бути проведений із часу призначення пенсії, в іншому випадку тягар негативних наслідків протиправних дій суб`єкта владних повноважень буде покладений на фізичну особу пенсіонера, що є неприпустимим.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що період навчання у Львівському сільськогосподарському інституті з 01.09.1975 по 23.04.1979, відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 при призначенні пенсії не врахований, оскільки у трудовій книжці допущені виправлення в даті зарахування на навчання та в даті відрахування з навчання, а диплом чи довідку з Львівського сільськогосподарського інституту про підтвердження періоду навчання ОСОБА_1 на момент призначення пенсії за віком не долучав. Скаржник вказує, що у випадку наявності в трудовій книжці неправильних чи неточних записів про періоди роботи особи, в тому числі і щодо навчання, такі періоди підтверджуються довідками відповідного підприємства, де особа працювала у цей період чи навчальними закладами, якщо у спірний період така особа проходила навчання (пункт 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу). Скаржник зазначає, що оскільки у трудовій книжці ОСОБА_1 запис про період навчання у Львівському сільськогосподарському інституті у період з 01.09.1975 по 23.04.1979 не відповідає вимогам Інструкції № 58, а інших документів на підтвердження навчання у вищезазначеному закладі позивач при призначенні пенсії за віком у 2012 році не надав (диплом чи довідку з місця навчання), підстави для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання у Львівському сільськогосподарському інституті з 01.09.1975 по 23.04.1979 при призначенні пенсії за віком були відсутні. Скаржник вказує, що копію диплому НОМЕР_1 , яку було долучено позивачем до позовної заяви, ОСОБА_1 в органи Пенсійного фонду при зверненні із заявою про призначення пенсії у 2012 році, не долучав. Скаржник вважає, що судом першої інстанції протиправно зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з часу її призначення, а саме з 15.11.2012, оскільки перерахунок призначеної пенсії проводиться у строки чітко визначені статями 43, 45 Закону №1058.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, вказавши, що апелянт своєю бездіяльністю погіршив фінансове становище позивача, особи похилого віку, пенсіонера, не виплатою пенсії в повному розмірі згідно з загальним трудовим стажем 32 роки 05 місяців 16 днів з часу призначення пенсії у 2012 році, а не з часу перерахунку пенсії, коли відповідачем була виявлена помилка у 2022 році.

Враховуючи положення статей 311 та 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні з 15.11.2012 та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-1V «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при страховому стажі 28 років 09 місяців 23 дні (врахований по 28.08.2010).

Під час призначення пенсії ОСОБА_1 не врахований, період навчання у Львівському сільськогосподарському інституті з 01.09.1975 по 23.04.1979.

Відповідно до поданої ОСОБА_1 заяви від 10.03.2022 та довідки від 10.02.2022 №01-32-20-105 про період навчання у Львівському сільськогосподарському інституті з 01.09.1975 по 23.04.1979, із 01.03.2022 проведений перерахунок пенсії згідно зі статтею 43 Закону №1058, за результатами якого загальний (страховий) стаж позивача становить 32 роки 05 місяців 16 днів.

25.05.2022 та 31.08.2022 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління із заявами щодо повідомлення причин не зарахування періоду навчання у Львівському сільськогосподарському інституті з 01.09.1975 по 23.04.1979, відповідно до записів у трудовій книжці при призначенні пенсії у 2012 році.

Листами від 22.06.2022 за № 7607-6684/П-52/8-1300/22 та від 16.09.2022 за №13018-13359/П-52/8-1300/22, Управління повідомило ОСОБА_1 про порядок зарахування періодів навчання до страхового стажу та документи, які необхідно подати для підтвердження навчання, а також про причини незарахування до страхового стажу періоду навчання у Львівському сільськогосподарському інституті з 01.09.1975 по 23.04.1979 при призначенні пенсії за віком.

13.10.2022 ОСОБА_1 повторно звернувся в Управління із заявою щодо причин неврахування навчання у Львівському сільськогосподарському інституті з 01.09.1975 по 23.04.1979 при призначенні пенсії у 2012 році.

У відповіді від 10.11.2022 № 16264-16245/11-52/8-1300/22, Управління повідомило заявника про те, що підстав для зарахування періоду навчання у Львівському сільськогосподарському інституті з 01.09.1975 по 23.04.1979 при призначенні пенсії у 2012 році не було, оскільки у трудовій книжці у записі про період навчання у Львівському сільськогосподарському інституті з 01.09.1975 по 23.04.1979 допущено виправлення, а додаткові документи на підтвердження періоду навчання долучені не були.

Не погодившись із такими діями Управління, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з таких підстав.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1058-IV).

Згідно з положеннями статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 1 січня 2004 року.

До 1 січня 2004 року стаж вимірювався періодом роботи (трудовий стаж). Таким чином до 1 січня 2004 року трудовий стаж (періоди офіційної роботи, які підтверджуються записами в трудовій книжці) автоматично зараховується як страховий стаж.

Як вбачається з матеріалів справи, до стажу роботи позивача Управління не зарахувало період навчання у Львівському сільськогосподарському інституті з 01.09.1975 по 23.04.1979, оскільки у трудовій книжці допущені виправлення в даті зарахування на навчання та в даті відрахування з навчання, а диплом чи довідку з Львівського сільськогосподарського інституту про підтвердження періоду навчання ОСОБА_1 на момент призначення пенсії за віком не долучав.

На час навчання позивача з 01.09.1975 по 23.04.1979 порядок ведення трудових книжок регламентувався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою Постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162, відповідно до якої трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівників та службовців. Трудові книжки ведуться на всіх працівників та службовців, які працюють понад 5 днів, в тому числі сезонних та тимчасових працівників, а також позаштатних працівників при умові, що такі підлягають державному соціальному страхуванню.

До трудової книжки за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів записи про періоди навчання у вищих та середніх спеціальних навчальних закладах.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу, (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 8 Порядку №637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Таким чином, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

При зверненні до територіального управління Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV, ОСОБА_1 представив такі документи: копію паспорта; копію дублікату картки фізичної особи - платника податків; копію трудової книжки; копію військового квитка; копію диплому про навчання в Свалявському політехнічному технікумі за період з 01.09.1969 по 29.02.1972 (диплом НОМЕР_2 ); оригінал довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 14.08.1992 № 132, виданої Приватним підприємством «Стрийтеплиця».

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в редакції чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії (далі Порядок №22-1), відповідно до пункту 1.8 якого днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

Пунктом 4.2 Порядку №22-1 встановлено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до частини 3 статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 64 Закону України №1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право, зокрема отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Отже, реалізація права особи на отримання пенсії здійснюється шляхом подання заяви до компетентного органу із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. В свою чергу, працівник пенсійного органу під час приймання документів від заявника перевіряє повноту поданих заявником документів та відповідність оформлення таких вимогам законодавства, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні відповідних періодів до страхового стажу.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази виконання відповідачем у межах спірних правовідносин обов`язків щодо перевірки поданих позивачем при зверненні за призначенням пенсії документів та інформування заявника про те, які документи належить надати додатково.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що незарахування періоду навчання з 01.09.1975 по 23.04.1979 сталось через недобросовісне виконання уповноваженою особою пенсійного органу своїх обов`язків, а тому, враховуючи положення статті 2 КАС України, згідно з якими завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин, яке здійснюється з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб з боку суб`єктів владних повноважень, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що слід провести перерахунок пенсії позивача з часу її призначення, в протилежному випадку, як правильно вказує суд першої інстанції, тягар негативних наслідків протиправних дій суб`єкта владних повноважень буде покладений на фізичну особу - пенсіонера, що є неприпустимим.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Надаючи об`єктивну оцінку наявності порушеного права позивача, враховуючи, що позивачу неправомірно відмовлено у зарахуванні періоду навчання до страхового стажу, а також те, що відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що для належного відновлення порушених прав позивача слід зобов`язати Управління перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, зарахувавши до стажу роботи період навчання у Львівському сільськогосподарському інституті з 01.09.1975 по 23.04.1979 з часу її призначення 15.11.2012.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправної бездіяльності відповідача щодо зарахування періоду навчання позивача при призначенні пенсії, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року у справі №380/2339/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк