Справа № 360/1135/23
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

27 листопада 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/1135/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом адвоката Чекменьова Дениса Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27.09.2023 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Чекменьова Дениса Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі відповідач І), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач ІІ), в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві № 41 від 16.03.2023;

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 25.07.2023 № 41;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 16 березня 2023 року, зарахувавши до страхового стажу періоди навчання відповідно до диплому НОМЕР_1 від 25.06.1982 з 01.09.1978 по 25.06.1982 (3 роки 9 місяців 25 днів) та трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 25.10.1982 року за періоди:

- з 25.10.1982 року по 10.04.1985 року (2 роки 5 місяців 17 днів);

- з 19.04.1985 року по 02.10.1985 року (0 років 5 місяців 14 днів);

- з 22.10.1985 року по 03.12.1990 року (5 років 1 місяць 12 днів);

- з 10.12.1990 року по 22.07.1991 року (0 років 7 місяців 13 днів);

- з 13.03.2002 року по 26.12.2003 року (1 рік 9 місяців 14 днів).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач за час своєї трудової діяльності набула право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

09 березня 2023 року позивачка звернулась через сервісний центр Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві №41 від 16.03.2023 було відмовлено в призначенні пенсії за віком. Про відмову було повідомлено листом сервісного центру від 28.03.2023 №2600-0205-8/57854, до якого само рішення не було додане. Підставами відмови було зазначено недостатність стажу, зокрема, не був врахований весь трудовий стаж за трудовою книжкою НОМЕР_2 через наявність виправлення місяця народження та не врахований період навчання через надання копії диплому.

Отримавши з окупованого місця проживання оригінал свого диплома з випискою позивачка повторно звернулась 18.07.2023 з заявою про призначення пенсії. Також у липні 2023 року позивачка подала заяву про підтвердження стажу роботи. Проте заява про підтвердження стажу роботи не була розглянута, а рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 25.07.2023 №41 знов було відмовлено в призначенні пенсії за віком. Підставами відмови було зазначено недостатність стажу, зокрема, не був врахований весь трудовий стаж за трудовою книжкою НОМЕР_2 через наявність виправлення місяця народження.

У трудовій книжці позивачки НОМЕР_2 на першому аркуші в графі дата народження місяць декабря виправлено на місяць марта. Виправлення засвідчено исправленому верить Инспектор по кадрам ОСОБА_2 та стоїть підпис. Проте відсутнє посилання на номер і дату документа, на підставі якого здійснено виправлення. Надано рекомендації щодо підтвердження трудового стажу у відповідності до п. 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12 серпня 1993 р. № 637 або внести зміни до запису у трудовій книжці про дату народження у відповідності до вимог п.2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 р. № 162.

Вважає, що такі рішення відповідачів порушують право позивачки на пенсійне забезпечення, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 02.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 07.11.2023 витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 в повному обсязі, зокрема копію заяви про призначення пенсії від 18.07.2023 з доданими документами, індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 , що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, запропоновано адвокату ОСОБА_3 надати суду копію заяви про призначення пенсії від 18.07.2023 з доданими документами, індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 , що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у разі наявності.

18.10.2023 відповідачем-І ГУ ПФУ в Херсонській області - надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено таке.

У березні 2023 року позивачка звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058.

На виконання вимог п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 р. №22-1 (далі Порядок №22-1), зазначену заяву з доданими документами було відскановано та за принципом екстериторіальності, визначено структурний підрозділ органу, що приймає рішення про призначення або перерахунок пенсії.

За результатами розгляду вищезазначеної заяви відповідачем -1 було прийнято рішення №41 від 16.03.2023 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, через наявність виправлення місяця народження та не врахований період навчання через надання копії диплому.

Позивачка повторно у липні 2023 року звернулася до органу Пенсійного Фонду України із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону №1058.

Відповідно до принципу екстериторіальності розгляду заяв вищезазначеної заяви відповідачем-2 було прийнято рішення №41 від 25.07.2023 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, в зв`язку з недостатністю стажу, зокрема, не був врахований весь трудовий стаж за трудовою книжкою НОМЕР_2 через наявність виправлення місяця народження.

Відповідно до статті 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60-річного віку та наявності страхового стажу з 1 січня 2023 по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Частинами другою та третьою статті 26 Закону №1058 передбачено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 років за наявності страхового стажу у період з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 22 до 32 років, після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу у період з 1 січня 2028 року по 31 грудня 2028 року - від 15 до 24 років.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Так, п.п.1.2 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок № 637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За наданими документами страховий стаж склав - 24 роки 7 місяців, при цьому для права враховано 27 років 6 місяців 4 днів відповідно до п.п. 3-1 пункту 3 розділу 15 Прикінцевих положень Закону 1058.

За результатами розгляду документів доданих до заяви до страхового стажу не зараховано періоди роботи за записами трудової книжки від 25.10.1982 НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці дата народження заявника виправлена на 16 марта 1963 (мовою оригіналу) і не завірена належним чином, не зазначено документ на підставі якого зроблено зміни, що не відповідає вимогам розділу 2 пункту б підпункту 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, закладах і організаціях від 20.07.1974 №162 (далі Інструкція №162) у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 №252, із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 №412 (зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) із посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному листі) трудової книжки. Закреслюється однією рискою, наприклад, попереднє прізвище або ім`я, дата народження та записуються нові відомості. Посилання на відповідні документи записуються з внутрішнього боку обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або уповноваженою особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів). Також, до страхового стажу не зараховано період навчання згідно диплома НОМЕР_1 , оскільки позивачка надала копію диплому.

Щодо вимоги призначити позивачці пенсію за віком представник відповідача-1 зазначив, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Отже, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії. Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача.

На підставі викладеного представник відповідача-І просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

24.10.2023 відповідачем-2 ГУ ПФУ в м. Києві надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено таке.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою від 09.03.2023 вх. №4701 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Головнім управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Управління) розглянуто вищезазначену заяву та винесено рішення від 16.03.2023 №41 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Відповідно наданих до заяви документів, що підтверджують стаж, позивачу не зараховані періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки не зазначена підстава виправлення на титульній сторінці. Також не враховано період навчання згідно диплома НОМЕР_1 , оскільки позивачем надано копія диплома.

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» із змінами та доповненнями (далі -Постанова) за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 23 Постанови документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Відповідно до пункту 24 Постанови для підтвердження стажу роботи приймаються лише ті відомості про період роботи, що внесені до довідки на підставі документів, або відповідно до вимог цього Порядку. Отже, за результатами опрацювання, загальний страховий стаж позивача складає 21 рік 11 місяці, що є недостатнім для призначення пенсії.

Враховуючи вищезазначене, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі викладеного представник відповідача-2 просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

28.10.2023 представником позивача надано відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , має статус внутрішньо переміщеної особи та фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджується відомостями з паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 17.11.1999 Лисичанським МВ УМВС України в Луганській області, картки фізичної особи платника податків, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24.05.2022 № 3002-.

09.03.2023 позивачка звернулася до ГУПФУ в м. Києві з заявою № 4701 про призначення пенсії за віком, зазначивши, що оригінал диплома про навчання не може надати, оскільки він залишився на окупованій території в м. Лисичанську Луганської області; довідку про підтвердження навчання також не може отримати, оскільки навчальний заклад теж залишився на окупованій території в м. Сєвєродонецьку Луганської області. Архів згорів внаслідок обстрілів.

Згідно з інформацією, зазначеною в розписці повідомленні до заяви про призначення пенсії від 09.03.2023 № 4701, до заяви позивачем було додано диплом (свідоцтво, атестат) про навчання НОМЕР_5 , довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи 3002-, паспорт НОМЕР_6 , свідоцтво про народження дитини НОМЕР_7 , свідоцтво про переміну прізвища, імені, по-батькові 4, трудову книжку НОМЕР_8 .

Автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд заяви позивача здійснюється відділом пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що визнається сторонами.

Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 16.03.2023 № 41 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за віком та з посиланням на норми статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що відповідно наданих до заяви документів про стаж (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, диплом, свідоцтво про народження дитини), загальний страховий стаж для права складає 21 рік 11 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії. До загального страхового стажу не враховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки не зазначена підстава виправлення на титульній сторінці. Також не враховано період навчання згідно диплома НОМЕР_1 , оскільки надана копія диплома (згідно п.2.23 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій від 25 листопада 2005 року №22-1, документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. Враховуючи вищезазначене, гр. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Листом від 28.03.2023 № 2600-0205-8/57854 ГУ ПФУ в м. Києві повідомило позивача про те, що рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 16.03.2023 № 41 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 09.03.2023 № 4701.

18.07.2023 позивач звернулася до ГУПФУ в м. Києві з заявою про призначення пенсії за віком, надавши додатково до раніше наданих документів копію диплома.

Автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд заяви позивача здійснюється відділом пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, що визнається сторонами.

Рішенням ГУ ПФУ в Херсонській області від 25.07.2023 № 41 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком та зазначено таке.

«Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Податковий номер НОМЕР_3 .

Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 18.07.2023.

Пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) становить 60 років.

Вік заявника 60 років 04 місяці 02 дні.

Згідно зі статтею 26 Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60-річного віку та наявності страхового стажу: з 01.01.2023 по 31.12.2023 - не менше 30 років. У разі відсутності, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року від 23 до 33 років; після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2028 року від 15 до 25 років.

Згідно із статтею 24 Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, (далі - Порядок № 22-1), передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж склав 24 роки 7 місяців, при цьому для права враховано 27 років 6 місяців 4 днів відповідно до пп. 3-1 пункту 3 розділу 15 Прикінцевих положень Закону.

За результатами розгляду документів доданих до заяви: до страхового стажу не зараховано періоди роботи за записами трудової книжки від 25.10.1982 НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці дата народження заявника виправлена на 16 марта 1963 (мовою оригіналу) і не завірена належним чином, не зазначено документ на підставі якого зроблено зміни, що не відповідає вимогам розділу 2 пункту б підпункту 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, закладах і організаціях від 20.07.1974 №162 (далі Інструкція №162) у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 №252, із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 №412 (зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) із посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному листі) трудової книжки. Закреслюється однією рискою, наприклад, попереднє прізвище або ім`я, дата народження та записуються нові відомості. Посилання на відповідні документи записуються з внутрішнього боку обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або уповноваженою особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів). Враховуючи зазначене періоди роботи відповідно до трудової книжки не можуть бути зараховані до трудового стажу. Для цього заявниці необхідно підтвердити весь трудовий стаж у відповідності з пунктом 3 Порядку №637, або внести зміну запису у трудовій книжці про дату народження у відповідності з вимогами пункту 2.12 Інструкції №162.

Заявниця не працює.

Пунктом 5 статті 45 Закону, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області прийнято рішення №41 від 25 липня 2023р. про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років….».

Згідно із формою РС-право «Стаж для розрахунку права: ОСОБА_1 », «Алгоритм розрахунку: пенсія за віком (ЗУ № 1058)» від 09.03.2023 страховий стаж позивача становить 21 рік 11 місяців 0 днів, а саме:

- 01.03.2000 31.03.2000 0 років 1 місяць 0 днів;

- 01.06.2000 31.12.2003 3 роки 7 місяців 0 днів;

- 01.01.2004 28.02.2005 підприємець (внески) п.3.1 (пп ЗУ № 1146 1 рік 2 місяці 0 днів;

- 01.04.2005 30.06.2010 підприємець (внески) п.3.1 (пп ЗУ № 1146 5 років 3 місяці 0 днів;

- 01.07.2010 29.02.2146 9 років 8 місяців 0 днів;

- 01.03.2020 31.05.2020 ФОП (карантин 01.03-31.05.2020), ЗУ № 533-ІХ 0 років 3 місяці 0 днів;

- 01.11.2022 31.12.20 0 років 2 місяці 0 днів;

- Всього 21 рік 11 місяців 0 днів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України в м. Києві від 22.12.2014 №28-2, Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Фонд).

16.03.2021 за № 339/35961 в Міністерстві юстиції України зареєстровано постанову правління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16.12.2020 № 25-1, якою затверджено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1).

Зазначеною постановою правління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16.12.2020 № 25-1, зокрема, передбачено можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій.

Згідно із розділом IV п. 4.2 Порядку 22-1 із змінами, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16.12.2020 № 25-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Заяви позивача щодо призначення пенсії за віком розглянуті ГУПФУ у м. Києві та ГУПФУ у Херсонській області з урахуванням принципу екстериторіальності.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV (далі Закон № 1058), який набув чинності з 1 січня 2004 року.

У відповідності до частини першої статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 20 років. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно частини другої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Абзацом першим пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1) звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

ОСОБА_1 звернулася з заявою про призначення пенсії 09.03.2023, народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто вік позивача склав повних 60 років, і відповідно вона досягла віку, що дає їй право на призначення пенсії за статтею 26 Закону № 1058.

Разом з тим, за твердженням відповідачів, позивач не набула страхового стажу у кількості 30 років, що унеможливлює призначення пенсії за віком.

Надаючи оцінку доводам відповідачів про неможливість врахування страхового стажу за даними трудової книжки НОМЕР_2 , суд зазначає таке.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Тобто, надання уточнюючих довідок та інших документів підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 25.04.2019 у справі № 159/4178/16-а.

Трудова книжка ОСОБА_1 НОМЕР_2 містить наступні записи:

1. 25.10.1982 прийнята учнем оператора Лисичанської інформаційно обчислювальної станції, наказ віж 25.10.1982 № 1163-к;

2. 2.02.1983 звільнена за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України, наказ від 01.02.1983 № 14;

3. 03.02..1983 прийнята техніком в Лисичанське міжрайонне відділення енергонагляду ПЕО Донбасенерго, наказ № 5-к від 02.02.1983;

4. 10.04.1985 звільнена за власним бажанням по догляду за дитиною дошкільного віку ст. 38 КЗпП УРСР, наказ від 29.03.1985 № 27;

Відділ позавідомчої охорони при Лисичанському РОВС:

5. 19.01.1985 прийнята тимчасово старшим бухгалтером, наказ № 35 від 17.04.1985;

19.06.1985 переведена на посаду старшого бухгалтера,

02.10.1985 звільнена по ст. 38 КЗпП УРСР за власним бажанням, наказ від 1.10.1985 № 70;

Лисичанський МПЗ:

6. 22.10.1985 прийнята в ПКУ машиністом насосного устаткування 3 розряду, наказ № 77-ос від 27.10.1985;

7. 03.12.1990 звільнена за власним бажанням за переводом на Лисичанський МПЗ (стаття 36 п. 5 КЗпП), наказ № 68-ок від 03.12.1990;

8. 10.12.1990 прийнята у колбасний цех на посаду технолога за переводом, наказ № 572 від 07.12.1990;

9. 22.07.1991 звільнена за ст. 98 КЗпП УРСР (за власним бажанням), наказ № 271 від 23.07.1991;

Приватний підприємець ОСОБА_4 :

10. 13.03.2002 прийнята продавцем за трудовим договором № 266 від 13.03.2002, зареєстрованому в Лисичанському міському центрі зайнятості;

11. 26.12.2003 звільнена за власним бажанням ст. 38 КЗпП України, трудовий договір № 266, з реєстрацією 26.12.2003.

До загального страхового стажу відповідачами не враховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки не зазначена підстава виправлення на титульній сторінці.

Оглядом трудової книжки НОМЕР_2 встановлено, що на титульній сторінці дата народження заявника виправлена на 16 марта 1963 (мовою оригіналу) і не завірена належним чином, не зазначено документ на підставі якого зроблено зміни.

Відповідно до підпункту 2.13 пункту б) розділу ІІ Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, закладах і організаціях від 20.07.1974 №162 (далі Інструкція №162) у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 №252, із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 №412 (далі Інструкція) зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно з пунктами 2.3, 2.4 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується «05.01.1993». Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Тобто, враховуючи положення пунктів 2.3 та 2.4 Інструкції № 58, записи про звільнення завіряються печаткою та повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції № 58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Згідно з пунктами 1.5 Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Станом на час внесення частини спірних записів діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою від 20.06.1974 № 162 Державного комітету СРСР по праці і соціальним питанням (далі - Інструкція № 162).

Пунктом 1.4 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 06.09.1973 № 656 «Про трудові книжки працівників та службовців» (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.08.2019 у справі № 654/890/17, від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 та від 11.07.2019 у справі № 683/737/17.

Отже, з урахуванням наведеного, суд не приймає вищевказані посилання відповідачів на недоліки заповнення титульного аркушу трудової книжки як на підставу для не врахування відомостей, що зазначені у такій трудовій книжці, оскільки суд наголошує, що саме на керівника підприємства, установи, організації, покладається відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок.

Суд звертає увагу, що записи у трудовій книжці позивача за спірний період здійснені у хронологічній послідовності, інших мотивів неврахування якихось періодів роботи позивача, крім недоліків заповнення титульного аркушу, відповідачами не наведено.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про необхідність врахування трудової книжки позивача при обчисленні страхового стажу для призначення пенсії за віком, і відповідно до протиправність оскаржуваних рішень відповідачів.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ у м. Києві зарахувати до страхового стажу позивача періоди навчання відповідно до диплому НОМЕР_1 від 25.06.1982 з 01.09.1978 по 25.06.1982 (3 роки 9 місяців 25 днів) суд зазначає таке.

Представником позивача у позовній заяві зазначено, що оригінал диплома втрачено внаслідок бойових дій.

Щодо доводів представника позивача стосовно обов`язку відповідача врахувати до страхового стажу відомості щодо навчання на підставі копії диплома, суд зазначає, що пункт 2.23 Порядку № 22-1 визначає, що при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. Тобто, чинним законодавством не передбачена можливість підтвердження страхового стажу, пільгового стажу чи загального (трудового) стажу на підставі копії документа про стаж/навчання, навіть за умови його нотаріального засвідчення чи засвідчення його копії іншим органом.

Відомості про період навчання у трудовій книжці позивача відсутні, наявні лише не засвідчена копія диплома.

Згідно із пунктом 8 Порядку № 637 Період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Відповідно до пункту 17-1 Порядку № 637 у разі коли в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях або їх правонаступниках, розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, стаж роботи, який дає право на пенсію, зараховується у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики.

Так, пунктом 3 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за № 1231/13105 (далі Порядок № 18-1) визначено, що підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.

Матеріали справи не містять доказів вжиття позивачем заходів щодо підтвердження періодів навчання на підприємствах, розташованих на тимчасово окупованій території, звернення до комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії з відповідною заявою.

У тексті позовної заяви зазначено про подання заяви до комісії, але відповідних доказів не надано, у матеріалах справи відсутні також докази оскарження позивачем бездіяльності відповідної комісії.

Крім того, пунктом 17 Порядку № 637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

У такому ж порядку підтверджується стаж роботи за відсутності документів у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються (розміщувалися) на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, в районі проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також у разі, коли майно (документи) підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (незалежно від місця їх реєстрації на території України) розташоване на території України та/або пошкоджене чи знищене внаслідок воєнних (бойових) дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, за умови документального підтвердження пошкодження чи знищення майна (документів).

Відтак, підтвердження періодів роботи позивача за відсутності оригіналу документа про стаж (диплома про навчання) має здійснюватися органом Пенсійного фонду України у відповідності до вимог Порядку № 637, Порядку № 18-1.

З огляду на те, що інших документів, визначених Порядком № 637, на підтвердження страхового стажу за період навчання позивачем не надано, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання ГУ ПФУ у м. Києві зарахувати до страхового стажу позивача періоди навчання відповідно до диплому НОМЕР_1 від 25.06.1982 з 01.09.1978 по 25.06.1982 (3 роки 9 місяців 25 днів).

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення відповідача-1 вмотивовано відсутністю диплома про навчання та недоліками заповнення трудової книжки, а оскаржуване рішення відповідача-2 недоліками заповнення трудової книжки, містять загальну кількість зарахованого страхового стажу позивача, без дослідження можливості зарахування кожного періоду роботи, зазначеного у трудовій книжці, а відповідну оцінку можливості призначення пенсії на підставі наданих позивачем документів в їх сукупності повинен надавати саме відповідач-1 з огляду на його дискреційні повноваження щодо вирішення питань про призначення пенсій, суд не може самостійно обчислювати пільговий стаж позивача, перебираючи на себе повноваження органу ПФУ.

Фактично зазначені обставини свідчать про необґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень, що є недотриманням вимог, визначених пунктом 3 частини другої статті 2 КАС України, та є підставою для його скасування.

При цьому суд звертає увагу, що права позивача мають бути відновлені саме відповідачем-2, який першим допустив порушення таких прав шляхом прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії №41 від 16.03.2023.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним):

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві № 41 від 16.03.2023;

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 25.07.2023 № 41;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві вирішити питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 17 березня 2023 року на підставі її заяви від 09 березня 2023 року з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

Також суд зауважує, що обрання такого способу захисту порушеного права позивача узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі № 514/166/16-а, в яких, зокрема, зазначено, що «..Повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах».

Таким чином, у задоволенні позовної вимоги про зобовязання відповідача-1 зарахувати до страхового стажу періоди трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 25.10.1982 року за періоди: з 25.10.1982 року по 10.04.1985 року (2 роки 5 місяців 17 днів); з 19.04.1985 року по 02.10.1985 року (0 років 5 місяців 14 днів); з 22.10.1985 року по 03.12.1990 року (5 років 1 місяць 12 днів); з 10.12.1990 року по 22.07.1991 року (0 років 7 місяців 13 днів); з 13.03.2002 року по 26.12.2003 року (1 рік 9 місяців 14 днів), слід відмовити з огляду на нездійснення такого обчислення органом Пенсійного фонду та обмеження останнього зазначенням у оскаржуваних рішеннях про неможливість обрахування страхового стажу на підставі трудової книжки у зв`язку з недоліками її заповнення.

Крім того, суд зазначає, що призначення пенсії має відбутися не 16.03.2023 (день народження позивача), а 17.03.2023, оскільки у відповідності до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків:1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позовна заява подана через підсистему "Електронний суд", тому ставка судового збору становить 858,88 грн.

При зверненні до суду з цим позовом позивачем сплачено 858,88 грн.

Згідно із частиною восьмою статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідачів, судовий збір у розмірі по 429,44 грн з кожного належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 та відповідача -2 на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 5, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги адвоката Чекменьова Дениса Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, Херсонська область, місто Херсон, вулиця 28 Армії, будинок 6, ), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві № 41 від 16.03.2023.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 25.07.2023 № 41.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві вирішити питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 17 березня 2023 року на підставі її заяви від 09 березня 2023 року з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 429,44 (чотириста двадцять дев`ять гривень 44 коп.) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 429,44 (чотириста двадцять дев`ять гривень 44 коп.) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя А.Г. Секірська