Справа № 160/30736/23
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

27 листопада 2023 р.Справа № 160/30736/23
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій позивач просить скасувати арешт майна ОСОБА_1 накладений у виконавчому провадженні №1497314 з примусового виконання виконавчого листа №1-4, виданого 25.10.2005 р. Апеляційним судом Дніпропетровської області про конфіскацію в доход держави всього майна, яке належить ОСОБА_1 , Постановою АЕ 978439 з ориг. АЕ 978438 від 04.11.2005 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконані у Жовтневому відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (зараз Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) з 04.11.2005 по 31.12.2005 р. перебувало виконавче провадження №1497314 з примусового виконання виконавчого листа №1-4, виданого 25.10.2005 р. Апеляційним судом Дніпропетровської області про конфіскацію в доход держави всього майна, яке належить ОСОБА_1 . Постановою АЕ 978439 з ориг. АЕ 978438 від 04.11.2005 р. накладено арешт на майно боржника та внесено відповідний запис про обтяження в Єдиний державний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №2621646. 31.12.2005 р. державним виконавцем на підставі п 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент прийняття рішення) винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із відсутністю майна боржника, на яке можливо звернути стягнення. Завершення виконавчого провадження з цих підстав не передбачало скасування арештів, накладених на майно боржника. Листом Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №10.1541/16 від 12.10.2023 р. надано роз`яснення, що для зняття зазначеного арешту необхідно звернутись до суду. На час видачі виконавчого листа №1-4. виданого 25.10.2005 р. Апеляційним судом Дніпропетровської області про конфіскацію в доход держави всього майна, яке належить ОСОБА_1 діяв Кримінально-процесуальний кодекс України Затверджений Законом від 28.12.60, його дію припинено із введенням в дію Кримінального Процесуального кодексу України 2013 р., тому правовідносини, щодо наявності арешту майна, які тривають й по сьогодні мають розглядатися положеннями чинного КПК. Отже, у відповідності до розділу VIII КПК України, ст. 534, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово. В свою чергу згідно ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суду, судом вирішуються інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. Зокрема про скасування арештів майна.

Отже позивач, керуючись ст. ст. 534, 537 539 КПК України просить Дніпропетровський окружний адміністративний суд скасувати арешт майна ОСОБА_1 накладений у виконавчому провадженні №1497314 з примусового виконання виконавчого листа №1-4, виданого 25.10.2005 р. Апеляційним судом Дніпропетровської області про конфіскацію в доход держави всього майна, яке належить ОСОБА_1 , Постановою АЕ 978439 з ориг. АЕ 978438 від 04.11.2005 р.

Згідно з частиною 2 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у адміністративній справі, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Особливості провадження у справах з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

За правилами ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, якщо законом встановлений інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначений у розділі X Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі-Закон № 1404-VIII).

Статтею 3 Закону № 1404-VIII передбачений перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень іноземних судів; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Тобто, примусовому виконанню підлягають, зокрема, виконавчі документи, видані судами у передбачених законом випадках на виконання судових рішень, а також рішення інших органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Як вбачається з позовної заяви та долучених до неї матеріалів на виконані у Жовтневому відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (зараз Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) з 04.11.2005 по 31.12.2005 р. перебувало виконавче провадження №1497314 з примусового виконання виконавчого листа №1-4, виданого 25.10.2005 р. Апеляційним судом Дніпропетровської області про конфіскацію в доход держави всього майна, яке належить ОСОБА_1 .

Позивач звернувся до Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою щодо зняття арешту з майна, на що листом відділ ДВС повідомив, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, встановлено,, що на виконані у відділі з 04.11.2005 по 31.12.2005 р. перебувало виконавче провадження №1497314 з примусового виконання виконавчого листа №1-4, виданого 25.10.2005 р. Апеляційним судом Дніпропетровської області про конфіскацію в доход держави все майно, яке належить ОСОБА_1 . Постановою АЕ 978439 з оріг. АЕ 978438 від 04.11.2005 р. накладено арешт на майно боржника та внесено відповідний запис про обтяження в Єдиний державний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №2621646. 31.12.2005 р. державним виконавцем на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закони України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент прийняття рішення) винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із відсутністю майна боржника, на яке можливо звернути стягнення. Завершення виконавчого провадження з цих підстав не передбачало скасування арештів, накладених на майно боржника. Роз`яснено, що для вирішення питання щодо зняття арешту з майна боржника необхідно звернутись до суду.

Таким чином, позивач просить скасувати арешт в межах виконавчого провадження, яке було відкрито на виконання виконавчого документу, виданого на виконання вироку, ухваленого за правилами кримінального судочинства.

Разом з цим, за змістом ч. 2 ст. 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, виходячи із системного аналізу норм КАС України та Закону України "Про виконавче провадження" в порядку адміністративного судочинства підлягають вирішенню питання, пов`язані з примусовим виконанням постанов про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження та про накладення штрафу, тобто постанов, які є окремими виконавчими документами.

Натомість відповідно до положень ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 534 КПК України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню. Виправдувальний вирок або судове рішення, що звільняє обвинуваченого з-під варти, виконуються в цій частині негайно після їх проголошення в залі судового засідання. У разі поновлення судом апеляційної інстанції строку апеляційного оскарження одночасно вирішується питання про зупинення виконання вироку або ухвали. Виконання вироку або ухвали може бути зупинене також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Крім того, позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається лише на норми КПК України, в т.ч. вказує, що у відповідності до розділу VIII КПК України, ст. 534, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово. В свою чергу згідно ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суду, судом вирішуються інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, зокрема про скасування арештів майна. При цьому положення Кодексу адміністративного судочинства України, а також необхідності розгляду даної позовної заяви в порядку адміністративного судочинства не зазначає.

Суд звертає увагу, що про можливість подання клопотань про скасування арешту майна після ухвалення вироку роз`яснено в постанові № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", де зазначено, що власник майна має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються його прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

В постанові від 02.12.2014р. (реєстраційний №42202901) Верховний Суд України зазначив, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Беручи до уваги ту обставину, що позивач просить суд скасувати арешт майна, який накладений відповідно до вироку, дані позовні вимоги не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а розгляд даного спору повинен здійснюватися судом, за правилами кримінального судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування арешту майна.

Роз`яснити позивачу, що вирішення даного спору здійснюється в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 5 ст.170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати позивачеві разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями) відповідно до ст.256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст ухвали складено та підписано 27.11.2023 року.

Суддя О.М. Неклеса