Справа № 160/4833/23
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2023-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2023 рокуСправа №160/4833/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою суду від 17.03.2023 позовну заяву було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
04.04.2023 в порядку усунення недоліків до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з доданими до неї документами, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 16.09.1981 до 18.07.1983 на посаді няні дитячого садочка шахти «Дніпровська» виробничого об`єднання «Павлоградвугілля» та період здійснення підприємницької діяльності з 03.10.1995 до 29.07.2013;
зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 2 період роботи з 29.12.2010 до 18.01.2016 на посаді стовбурового поверхні 2 розряду у виробничому структурному підрозділі «Шахта «Степова» ВАТ «Павлоградвугілля»;
призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі абзацу 4 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення до органів Пенсійного фонду України, а саме з 02.11.2022.
Ухвалою суду від 10.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи, у тому числі відповідачам - 15-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву з доказами його обґрунтування; витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином засвідчену копію заяви позивача від 02.11.2022 про призначення пенсії та відомості про перелік доданих до заяви документів; постановлено витребувані докази надати суду у строк для подання відзиву.
У відзиві Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, який надійшов на електронну пошту суду, відповідач-2 також просив відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог, зазначив, що після перевірки поданих ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії документів було встановлено, що її страховий стаж становить 16 років 05 місяців 07 днів та пільговий стаж 3 роки 06 місяців 09 днів, тоді як пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено необхідний страховий стаж 25 років, пільговий стаж 10 років, особам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи жінкам. Тому у відповідача-2 були відсутні підстави для призначення пенсії позивачу. Період роботи з 16.09.1981 до 18.07.1983 не зараховано до страхового стажу позивача у зв`язку з відсутністю у трудовій книжці дати і номеру наказу, на підставі якого внесено запис про звільнення. Період роботи з 05.12.2011 до 10.07.2012 не зараховано до пільгового стажу через відсутність атестації робочого місця.
Станом на час розгляду справи відповіді на відзиви та заперечень до суду не надійшло. Частиною четвертою статті 159 КАС України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законі України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Згідно зі ст. 1 Закону № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 7 Закону № 1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Згідно з абз. 1 п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV (у редакції на час звернення за призначенням пенсії та прийняття оскаржуваного рішення) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до абз. 4 п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV (у редакції на час звернення за призначенням пенсії та прийняття оскаржуваного рішення) працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Наведене кореспондується положеннями ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з частинами першою-другою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до відділу обслуговування громадян № 25 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 02.11.2022 про призначення пенсії за віком.
Заяву ОСОБА_1 було прийнято і зареєстровано 02.11.2022 за № 1968, що підтверджується копією розписки-повідомлення спеціаліста Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 45 від 08.11.2022 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. У рішенні зазначено, що вік заявниці 58 років, страховий стаж становить 16 років 05 місяців 07 днів та пільговий стаж 3 роки 06 місяців 09 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період з 16.09.1981 до 18.07.1983, оскільки в трудовій книжці відсутня підстава внесення запису про звільнення з роботи (документ, його дата і номер). До пільгового стажу не зараховано період роботи з 05.12.2011 до 10.07.2012, оскільки відсутній наказ про атестацію робочого місця. Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату, - 23.09.2029.

У призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з відсутністю страхового та пільгового стажу, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Копію зазначеного рішення направлено позивачу відділом обслуговування громадян № 25 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з повідомленням № 0400-01028-8/115335 від 11.11.2022.

Трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , заповнена вперше 19.09.1981, містить, зокрема, такі записи:

запис № 1 16.09.1981 прийнята нянею у дитячий садочок шахти «Дніпровська» виробничого об`єднання «Павлоградвугілля» (наказ № 152 від 16.09.1981);

запис № 2 18.07.1983 звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП УРСР;

запис № 3 11.08.1983 прийнята лаборантом-апаратником центральної котельні Петропавлівської птахофабрики (наказ № 96 від 11.08.1983);

запис № 4 23.08.1984 звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП УРСР у зв`язку з виїздом на навчання (наказ № 140к від 23.08.1984);

запис № 5 01.09.1984 зарахована на навчання до педкласу СШ № 1 м. Павлограда (наказ № 53 від 20.08.1984);

запис № 6 31.07.1985 відрахована з педкласу СШ № 1 м. Павлограда у зв`язку із закінченням навчання (наказ № 331 від 12.05.1985);

запис № 7 05.07.1985 прийнята на посаду вихователя дитячого садочка-ясел «Рябинушка» (наказ № 30 від 02.07.1985);

запис № 8 16.02.1987 звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП УРСР (наказ № 10 від 16.02.1987);

запис № 9 04.03.1987 прийнята вихователем дитячого садочка шахти «Дніпровська» виробничого об`єднання «Павлоградвугілля» (наказ № 34-к від 04.03.1987);

запис № 10 27.08.1992 звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП УРСР (наказ № 166-к від 04.09.1992);

запис № 11 29.12.2010 прийнята учнем стовбурового поверхні з повним робочим днем на ДШТ виробничого структурного підрозділу «Шахта «Степова» ВАТ «Павлоградвугілля» на період відпустки по догляду за дитиною основного робітника (розпорядження № 449к від 29.12.2010);

запис № 12 30.12.2010 направлена на курси стовбурових з відривом від виробництва (розпорядження № 2714 від 30.12.2010);

запис № 13 19.01.2011 переведена учнем стовбурового поверхневого на період практики з повним робочим днем на ДШТ (розпорядження № 135 від 21.01.2011);

запис № 14 05.02.2011 переведена стовбуровим поверхневим 2 р. з повним робочим днем на ДШТ (розпорядження № 324 від 07.02.2011).

У трудовій книжці містяться відомості про перейменування виробничого структурного підрозділу «Шахта «Степова» ВАТ «Павлоградвугілля» з 22.04.2011 у виробничий структурний підрозділ «Шахта «Степова» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», а також про створення виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління Першотравенське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» шляхом об`єднання виробничого структурного підрозділу «Шахта «Степова» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та виробничого структурного підрозділу «Шахта «Ювілейна» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (рішення наглядової ради ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 30.03.2012).

Трудова книжка серії НОМЕР_1 містить запис від 02.07.2012 про переведення ОСОБА_1 стовбуровим поверхні 2 розряду дільниці шахтного транспорту № 1 з повним робочим днем (наказ № 373/к від 02.07.2012). За підсумками атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до постанови КМУ від 16.01.2003 № 36 (розпорядження про підсумки атестації № 147 від 10.07.2012).

18.01.2016 звільнена за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 202 від 06.09.2022, виданою відокремленим структурним підрозділом «Шахтоуправління Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», ОСОБА_1 працювала повний робочий день на ВП «Шахтоуправління Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» і за період з 05.02.2011 по 18.01.2016 виконувала гірничі роботи з повним робочим днем за професією, посадою стовбуровий (поверхневий), що передбачена Списком № 2 розділ 1 підрозділ 1 позиція 1.1а згідно з постановою КМУ № 36 від 16.01.2003, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 4 роки 11 місяців 14 днів. Підстава для видачі: особова картка ф. Т-2, особові рахунки, табель спуску і виїзду з шахти. Додаткові відомості: сумісництва професій не було, безоплатними відпустками не користувалась. Згідно з наказами № 1416 від 24.10.1994, № 2318 від 20.10.1999, № 655 від 27.04.2001, продовжена до 03.05.2006 на підставі листа № 270 від 03.02.2015, № 951 від 03.05.2006, № 1026 від 04.05.2011 на шахті «Степова» ВАТ «Павлоградвугілля», розпоряджень № 147 від 10.07.2012, № 6583 від 25.12.2015, наказ № 8409 від 22.12.2020 на ВСП «Шахтоуправління Першотравенське» проведена атестація робочих місць за умовами праці і вказані професії та посади дають право на пільгове пенсійне забезпечення, наказ № 400 від 17.01.2022 про продовження дії результатів атестації.

Згідно з доданими до позовної заяви копіями розпоряджень директора ВСП «Шахта «Степова» ВАТ «Павлоградвугілля» № 951А від 03.05.2006 та № 1026 від 04.05.2011 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права робітників шахти на пільгове пенсійне забезпечення» за Списком № 2 підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення стовбуровим поверхні (1.1а).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (реєстраційний номер справи 72) від 13.10.2022 ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець 20.09.1995, дата взяття на облік як платника податків 03.10.1995, рішення фізичної особи-підприємця про припинення підприємницької діяльності 11.11.2010, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за її рішенням 04.04.2013.

Згідно з розрахунком стажу позивача (форма РС-право) її страховий стаж становить 16 років 05 місяців 07 днів, у тому числі пільговий стаж за Списком № 2 (10.07.2012-18.01.2016) 3 роки 07 місяців.

До страхового стажу ОСОБА_1 зараховано такі періоди: 11.08.1983-23.04.1984, 01.09.1984-31.07.1985 (навчання), 01.08.1985-16.02.1987, 04.03.1987-27.08.1992, 01.01.2004-31.08.2005, 01.10.2005-31.10.2005, 01.12.2005-31.12.2005, 01.04.2006-31.05.2007, 29.12.2010-04.02.2011, 05.02.2011-09.07.2012, 10.02.2016-18.10.2016 (безробіття), 20.06.2017-21.07.2017, 23.05.2018-01.10.2018 (безробіття), 15.04.2019-24.06.2019, 02.11.2020-15.09.2021, 11.10.2021-13.10.2021 (безробіття), 01.05.2022-12.05.2022.

До страхового стажу не зараховано спірний період роботи з 16.09.1981 до 18.07.1983 нянею дитячого садочка шахти «Дніпровська» виробничого об`єднання «Павлоградвугілля»

Період роботи з 29.12.2010 до 09.07.2012 зараховано до загального страхового стажу, тоді як згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 202 від 06.09.2022, ОСОБА_1 працювала повний робочий день на ВП «Шахтоуправління Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» і за період з 05.02.2011 по 18.01.2016 виконувала гірничі роботи з повним робочим днем за професією, посадою стовбуровий (поверхневий), що передбачена Списком № 2 - 4 роки 11 місяців 14 днів.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні відповідача-2, до пільгового стажу не зараховано період роботи з 05.12.2011 до 10.07.2012, оскільки відсутній наказ про атестацію робочого місця.

Відповідно до форми ОК-5 спеціальний стаж позивача у період лютий 2011 року-січень 2016 року на ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (код ЄДРПОУ 0017853) обліковувався за кодом ЗПЗ013Б1, передбаченим Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства (Додаток 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (пункт 1 розділу І): працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення», постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» і від 16 січня 2003 року № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», і за результатами атестації робочих місць. Зокрема, зазначено кількість днів у лютому 2011 року 24, у січні 2016 року 18, що відповідає періоду, вказаному у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 202 від 06.09.2022.

У довідці № 202 від 06.09.2022 міститься посилання на розпорядження № 951 від 03.05.2006 та № 1026 від 04.05.2011 про результати атестації робочих місць на ВСП «Шахта «Степова» ВАТ «Павлоградвугілля», копії яких додано до позовної заяви.

До заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії було додано, зокрема, копію розпорядження № 147 від 10.07.2012 про результати атестації робочих місць виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління Першотравенське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», на підставі якого до її трудової книжки внесено запис про атестацію робочого місця.

Щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду здійснення підприємницької діяльності з 03.10.1995 до 29.07.2013 відповідач-1 у відзиві зазначив, що відомості про сплату страховних внесків за період з 03.10.1995 до 01.01.2004 відсутні, тому вказаний період провадження підприємницької діяльності до страхового стажу не зараховано. Період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 було зараховано до стажу ОСОБА_1 на підставі відомостей із системи персоніфікованого обліку про сплату страхових внесків.

В індивідуальних відомостях про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (форма ОК-5) міститься інформація про сплату ОСОБА_1 страхових внесків за такі періоди: січень 2004 року-серпень 2005 року, жовтень 2005 року, грудень 2005 року, квітень 2006 року-травень 2007 року.

Згідно з розрахунком стажу позивача до страхового стажу зараховано, зокрема, періоди здійснення підприємницької діяльності 01.01.2004-31.08.2005 (4 місяці), 01.10.2005-31.10.2005 (1 день), 01.12.2005-31.12.2005 (1 день), 01.04.2006-31.05.2007 (14 днів).

Листом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 57159/6/04-36-04-10-28 від 20.10.2022 на заяву ОСОБА_1 повідомлено, що відповідно до реєстраційних даних ІС «Податковий блок» ФОП ОСОБА_1 перебувала на податковому обліку з 03.10.1995 до 29.07.2013, та що відсутня можливість надати інформацію про систему оподаткування за період здійснення підприємницької діяльності у зв`язку з тим, що документи про сплату податків та інших обов`язкових платежів зберігаються п`ять років.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов такого висновку.

Записи у трудовій книжці серії НОМЕР_1 про роботу позивача у період з 16.09.1981 до 18.07.1983 нянею дитячого садочка шахти «Дніпровська» виробничого об`єднання «Павлоградвугілля» засвідчено печаткою, містять прізвище та ініціали, посаду та підпис уповноваженої особи. Дійсно у трудовій книжці відсутні відомості про документ, його дату і номер, на підставі якого внесено запис № 2 про звільнення позивача 18.07.1983.

Згідно з пунктом 18 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 656 від 06.09.1973 «Про трудові книжки робітників та службовців», яка була чинною на час заповнення записів про роботу позивача з 16.09.1981 до 18.07.1983 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

З 29.07.1993 порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58 від 29.07.1993), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Пунктом 1.2 Інструкції № 58 від 29.07.1993 передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58 від 29.07.1993 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з п.4.1 Інструкції № 58 від 29.07.1993 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), передбачено перелік документів, що додаються до заяви для призначення пенсії за віком.

Згідно з п.п. 3 п. 4.2 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у пункті 4.7 Порядку № 22-1.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення страхового стажу.

Записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 для підтвердження її стажу за період з 16.09.1981 до 18.07.1983 достатньо, оскільки у трудовій книжці зазначено періоди роботи позивача, записи засвідчені підписами та печатками.

Відповідач не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, і право на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що трудова книжка серії НОМЕР_1 містить неправдиві або недостовірні відомості щодо періодів трудової діяльності ОСОБА_1 , тому зазначений відповідачем-2 недолік не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні періоду трудової діяльності позивача з 16.09.1981 до 18.07.1983 згідно з вказаною трудовою книжкою до страхового стажу, що враховується при призначенні пенсії.

Крім того, суд зазначає, що за записом № 2 про звільнення від 18.07.1983 слідує запис № 3 про прийняття на роботу 11.08.1983 та запис № 4 про звільнення від 23.08.1984, засвідчені підписом та печаткою уповноваженої особи, та які містять відомості про дату і номер документів, на підставі яких внесено записи №№ 3, 4.

Однак згідно з розрахунком стажу позивача до її страхового стажу зараховано період роботи з 11.08.1983 до 23.04.1984 (8 місяців 13 днів). При цьому в оскаржуваному рішенні не наведено підстав незарахування до страхового стажу періоду роботи з 24.04.1984 до 23.08.1984.

Щодо незарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи за Списком № 2 з 05.02.2011 до 09.07.2012 суд зазначає таке.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявності трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі Порядок № 637), в редакції станом на час звернення позивача до управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, було передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Видана позивачу відокремленим структурним підрозділом «Шахтоуправління Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 202 від 06.09.2022 містить відомості, передбачені пунктом 20 Порядку № 637. У довідці зазначено, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день на ВП «Шахтоуправління Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» і за період з 05.02.2011 по 18.01.2016 виконувала гірничі роботи з повним робочим днем за професією, посадою стовбуровий (поверхневий), що передбачена Списком № 2 розділ 1 підрозділ 1 позиція 1.1а згідно з постановою КМУ № 36 від 16.01.2003, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 4 роки 11 місяців 14 днів. Довідка містить інформацію щодо проведення атестації робочого місця з посиланням на відповідні документи (зокрема, розпорядження № 951 від 03.05.2006, № 1026 від 04.05.2011, № 147 від 10.07.2012). Однак відповідач-2 врахував лише відомості про атестацію робочого місця згідно з розпорядженням № 147 від 10.07.2012, внаслідок чого до пільгового стажу зараховано період з 10.07.2012 до 18.01.2016.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації, постанова № 442 відповідно) та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за №1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до пунктів 3, 4.2, 4.3, 4.4 зазначеного Порядку застосування списків при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові і безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 05.12.2011 до 18.01.2016 позивач працювала повний робочий день за професією, що передбачена Списком № 2. Проте до пільгового стажу зараховано період з 10.07.2012 до 18.01.2016, а період з 05.12.2011 до 09.07.2012 - до страхового стажу позивача, тобто не є спірним питання зайнятості позивача на вказаній роботі у такий період.

Враховуючи, що позивач працювала за професією, пільговий характер роботи за якою підтверджено проведеними атестаціями робочого місця, суд дійшов висновку, що у відповідача-2 були наявні підстави для зарахування періоду роботи позивача з 05.12.2011 до 18.01.2016 (тобто в повному обсязі) до пільгового стажу та врахування його при вирішенні питання про призначення пенсії.

Відповідач-2 не надав суду беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності незарахування до пільгового стажу позивача періоду з 05.12.2011 до 09.07.2012 та неврахування наданих позивачем документів на підтвердження пільгового стажу. Віднесення професії, за якою працювала позивач у спірний період, до Списку № 2 відповідачем-2 не заперечується.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем-2 безпідставно не враховано спірний період з 05.12.2011 до 09.07.2012 до її пільгового стажу за Списком № 2, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими. Під час судового розгляду доведено наявність підстав для зобов`язання відповідача-2 зарахувати вказаний період роботи позивача до її пільгового стажу.

Водночас суд зазначає, що довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 202 від 06.09.2022 та індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (форма ОК-5) не підтверджено пільговий характер роботи позивача у період з 29.12.2010 до 04.02.2011, тому підстави для зобов`язання відповідача-2 зарахувати його до пільгового стажу відсутні.

Щодо позовних вимог про зобов`зання зарахувати до страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 03.10.1995 до 29.07.2013 суд дійшов такого висновку.

ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець з 20.09.1995 до 04.04.2013 та перебувала на податковому обліку з 03.10.1995 до 29.07.2013.

Частинами 1, 2 статті 21 Закону № 1058-IV передбачено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; податкових органів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.

Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом.

Пунктом 1 частини другої статті 22 Закону № 1058-IV визначено, що відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій; надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду; обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Пунктом 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 р., а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток № 1).

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Отже, законодавством, яке діяло на час звернення позивача за призначенням пенсії, передбачено зарахування до страхового стажу фізичних осіб - підприємців періодів провадження ними підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 встановлено, що для підтвердження страхового стажу до 01.01.2004 подаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 № 637, а за період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року довідкою з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Таким чином, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата страхових внесків (єдиного внеску). При цьому, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж, можуть бути документи про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України або наявність спеціального торгового патенту, свідоцтва про сплату єдиного податку, патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян тощо.

Для зарахування до страхового стажу періоду здійснення фізичною особою підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування необхідно підтвердити сплату страхових внесків за цей період, зокрема доказом сплати є довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою ОК-5).

Оформлення такої довідки за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1) є обов`язковим відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1.

Відомості такої довідки містять інформацію про сплату страхових внесків, єдиного внеску з 01.07.2000, з часу запровадження персоніфікованого обліку. Такі відомості будуть повними за умови, що підприємець був своєчасно зареєстрований у відповідному територіальному управлінні Пенсійного фонду і своєчасно сплачував страхові внески (в подальшому єдиний внесок).

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.10.2018 у справі № 643/20104/15-а, відповідно до якої належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Згідно з п. 2 Указу Президента від 03 липня 1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» (який був чинний на момент здійснення позивачем підприємницької діяльності та втратив чинність 01.01.2012) суб`єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Ставка єдиного податку для суб`єктів малого підприємництва фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць.

У разі коли фізична особа - суб`єкт малого підприємництва здійснює кілька видів підприємницької діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного податку, нею придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не перевищує встановленої максимальної ставки.

У разі коли платник єдиного податку здійснює підприємницьку діяльність з використанням найманої праці або за участю у підприємницькій діяльності членів його сім`ї, ставка єдиного податку збільшується на 50 відсотків за кожну особу.

Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа, яка сплачує єдиний податок, звільняється від обов`язку нарахування, відрахування та перерахування до державних цільових фондів зборів, пов`язаних з виплатою заробітної плати працівникам, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім`ї.

Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до місцевого бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного фонду України - 42 відсотки; на обов`язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладаються єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника та осіб, що перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов`язань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім`ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.

Постановою правління Пенсійного фонду України № 16-6 від 19.10.2001 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України» передбачено, що до Пенсійного фонду України органами місцевого бюджету перераховуються 10 відсотків від суми фіксованого податку, 17 відсотків від суми коштів, одержаних від продажу спеціальних торгових патентів, та відділеннями Державного казначейства України 42 відсотки від сум єдиного податку, 68 відсотків від сум фіксованого сільськогосподарського податку.

Відповідно до п. 16.1 розділу 16, п. 18.3 та п. 18.4 розділу 18 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління ПФУ від 06.09.1996 № 1-1 (яка втратила чинність 07.02.2011 на підставі постанови правління Пенсійного фонду № 1-1 від 13.01.2011) суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи-суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників, зобов`язані вести облік зборів до Пенсійного фонду та витрачання його коштів, своєчасно і в повному обсязі нараховувати, утримувати та сплачувати до Пенсійного фонду страхові збори, а також подавати йому відповідні звіти та зберігати облікові дані про нарахування, утримання та сплату страхових зборів до Пенсійного фонду протягом трьох років.

У матеріалах справи відсутні відомості про те, на якій системі оподаткування (загальній чи спрощеній) перебувала ФОП ОСОБА_1 .

Належних доказів, якими підприємець може підтвердити свій стаж, зокрема, документів про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України або наявність спеціального торгового патенту, свідоцтва про сплату єдиного податку, патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, за період з 03.10.1995 до 31.12.2003 позивачем не надано. З урахуванням дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності 04.04.2023, ОСОБА_1 не мала статусу фізичної особи-підприємця у період з 05.04.2013 до 29.07.2013.

Беручи до уваги вищенаведене, відсутні підстави для зарахування вказаних періодів до страхового стажу позивача.

Відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 (форма РС-право) до її страхового стажу для визначення пенсії включено періоди ведення нею підприємницької діяльності 01.01.2004-31.08.2005 (4 місяці), 01.10.2005-31.10.2005 (1 день), 01.12.2005-31.12.2005 (1 день), 01.04.2006-31.05.2007 (14 днів).

Суд звертає увагу, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (форма ОК-5) міститься інформація про сплату ОСОБА_1 страхових внесків за такі періоди: січень 2004 року-серпень 2005 року, жовтень 2005 року, грудень 2005 року, квітень 2006 року-травень 2007 року.

В оскаржуваному рішенні Головного управління Пенсійного фонду України Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 45 від 08.11.2022 про відмову у призначенні пенсії позивачу відсутня інформація про невключені до її страхового стажу періоди ведення підприємницької діяльності. У відзиві відповідачем-2 також не наведено обставин та обґрунтування часткового врахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів ведення підприємницької діяльності, а саме всього 4 місяці 16 днів за періоди 01.01.2004-31.08.2005, 01.10.2005-31.10.2005, 01.12.2005-31.12.2005, 01.04.2006-31.05.2007.

Отже, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, відповідач-2 діяв необґрунтовано.

Суд зазначає, що протиправно не зарахувавши до страхового стажу позивача періоди її роботи з 16.09.1981 до 18.07.1983 та з 24.04.1984 до 23.08.1984, та до пільгового стажу період з 05.02.2011 до 09.07.2012, не навівши обґрунтування часткового зарахування періоду ведення ОСОБА_1 підприємницької діяльності, відповідач-2 передчасно дійшов висновку про відсутність необхідного страхового та пільгового стажу у позивача та відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 45 від 08.11.2022.

Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок).

Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з п. 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п. 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та прийняття рішення за заявою позивача від 02.11.2022 здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку.

З метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 45 від 08.11.2022, яким відмовлено у призначенні пенсії позивачу, зобов`язати відповідача-2 зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 16.09.1981 до 18.07.1983, з 24.04.1984 до 23.08.1984, та періоди ведення нею підприємницької діяльності з 01.01.2004 до 31.08.2005, з 01.10.2005 до 31.10.2005, з 01.12.2005 до 31.12.2005, з 01.04.2006 до 31.05.2007, а також зарахувати до її пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 05.02.2011 до 09.07.2012.

Щодо позовних вимог про зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах, до компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, а здійснюється лише контроль правомірності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань.

Беручи до уваги, що підставою відмови у призначенні пенсії відповідачем-2 в оскаржуваному рішенні визначено відсутність необхідного страхового та пільгового стажу у позивача, з метою ефективного та повного захисту прав позивача, суд відповідно до частини другої статті 9 КАС України виходить за межі позовних вимог, обирає належний спосіб захисту порушеного права позивача та зобов`язує відповідача-2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 02.11.2022 та прийняти рішення у встановленому порядку відповідно до вимог законодавства, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з виходом за межі позовних вимог.

Беручи до уваги вищенаведене, а також, що відповідача-1 не було визначено органом призначення пенсії позивачу, підстави для задоволення позовних вимог, пред`явлених ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відсутні.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією № 40555923 від 10.03.2023.

Відповідно до статті 139 КАС України суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 45 від 08.11.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області:

- зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 16.09.1981 до 18.07.1983 нянею дитячого садочка шахти «Дніпровська» виробничого об`єднання «Павлоградвугілля», з 24.04.1984 до 23.08.1984 лаборантом-апаратником центральної котельні Петропавлівської птахофабрики, та періоди ведення нею підприємницької діяльності з 01.01.2004 до 31.08.2005, з 01.10.2005 до 31.10.2005, з 01.12.2005 до 31.12.2005, з 01.04.2006 до 31.05.2007;

- зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 2 період роботи з 05.02.2011 до 09.07.2012 на посаді стовбурового поверхні 2 розряду з повним робочим днем у виробничому структурному підрозділі «Шахта «Степова» ВАТ «Павлоградвугілля» (виробничому структурному підрозділі «Шахтоуправління Першотравенське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»);

- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 02.11.2022 та прийняти рішення у встановленому порядку відповідно до вимог законодавства, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, .

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, .

Повний текст рішення складено 24.11.2023.

Суддя В.В. Рянська