Справа № 480/2709/23
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2023 року Справа № 480/2709/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2709/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАНТ АГРО" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Плант Агро» звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Сумській області, викладене у листі від Лист № 2883/6/18-28-04-08-05 від 17.03.2023 щодо анулювання (позбавлення права) Товариства з обмеженою відповідальністю «Плант Агро», статусу платника четвертої групи єдиного податку з 01.01.2023.
- зобов`язати Головне управління ДПС у Сумській області включити Товариство з обмеженою відповідальністю «Плант Агро» до реєстру платників єдиного податку четвертої групи з 01 січня 2023 року.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ТОВ "Плант Агро" перебувало платником єдиного податку четвертої групи з 2019 року. Для щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2023 рік ТОВ "Плант агро" до Головного управління ДПС у Сумській області було подано: Звітні податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи з додатками (за місцезнаходженням земельних ділянок)
Як виявилося згодом, під час складання Звітності не вірно вказано код територіальної одиниці в зв`язку з чим, звітність було подано повторно.
18 березня 2023 року ТОВ «Плант агро» отримано від ГУ ДПС в Сумській області листа № 2883/6/18-28-04-08-05 від 17.03.2023 відповідно до якого, податкова на підставі пп.295.9.1 п. 295.9 ст. 295 та п.п. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України (несвоєчасна подача звітності) позбавила Позивача права перебувати платником єдиного податку четвертої групи з 01.01.2023 року. Лист мотивований тим, що згідно інформаційної бази Податковий блок ТОВ «Плант агро» 21.02.2023 подано загальну та звітну податкові декларації з єдиного податку четвертої групи на поточний рік та розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) за 2022, чим порушено пп. 298.8.1 п.298.8 ст. 298 Податкового Кодексу.
Таким чином податковий орган вважав, що позивачем не було подано до податкового органу податкові декларації платника єдиного податку 4 групи з податку на поточний рік до 20.02.2023, натомість такі декларацію подано 21.02.2023 та 22.02.2023.
Позивач вважає рішення відповідача оформлене листом № 2883/6/18-28-04-08-05 від 17.03.2023 є незаконним з наступних підстав.
Позивач зазначає, що нормами Податкового кодексу України чітко встановлений перелік документів та строки їх подання для підтвердження статусу платника єдиного податку.
Натомість, рішення про анулювання позивачу реєстрації як платником єдиного податку 4 групи відповідачем не приймалося.
Лист № 2883/6/18-28-04-08-05 від 17.03.2023містить лише інформацію про те, що «...з 01.01.2023 ТОВ «Плант агро» не може бути платником єдиного податку четвертої групи....» з посиланням на положення підпункту 298.8.1. п. 298.8 ст.298 ПК України, натомість такий лист не є рішенням контролюючого органу про анулювання реєстрації платника єдиного податку, оскільки зазначений лист не містить висновку відповідача про таке анулювання.
Жодної перевірки позивача контролюючим органом проведено не було та, відповідно не було складено акту про порушення вимог чинного законодавства, на підставі якого прийнято рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.
За таких обставин, враховуючи що контролюючим органом не було дотримано процедури анулювання реєстрації платником єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за наявності законодавчо визначених для цього підстав, позивач вважає, що анулювання реєстрації позивача як платника єдиного податку 4 групи не відповідає положенням ПК України та здійснено контролюючим органом не у порядку та у спосіб, що передбачені законом.
Ухвалою суду було відкрито провадження у цій справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Представник відповідача надав суду відзив на позов в якому проти позовних вимог заперечує та зазначає, що позивач, як платник єдиного податку, мав обов`язок до 20 лютого подати контролюючому органу загальну податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, а також для підтвердження статусу платника єдиного податку, позивач мав обов`язок до 20 лютого подати контролюючому органу документи, які визначені пп. 298.8.1. п. 298.8 ст.298 ПК України.
Також відповідач зазначає, що однією із підстав для анулювання реєстрації платником єдиного податку є неподання платником єдиного податку четвертої групи податкової звітності, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 ПК України. Враховуючи те, що позивачем не дотримані вимоги пп. 298.8.1 п.298.8 ст. 298 ПК України, оскільки податковому не своєчасно надано загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок(подані документи не визнано як податкові декларації), податковий орган мав обгрунтовані підстави для відмови позивачу у підтвердженні статусу платника єдиного податку 4 групи на 2020 рік.
При цьому, надання Головним управління ДПС у Сумській області Товариству відмови у формі листа від 17.03.2023 року щодо анулювання (позбавлення права) ТОВ «Плант агро» статусу платника 4 групи єдиного податку з 01.01.2023 рік не є підставою для визнання дій відповідача протиправними у спірних відносинах, оскільки викладення позиції відповідача листом, а не у формі рішення, враховуючи відсутність у відповідача підстав для підтвердження позивачу такого статусу, не може бути підставою для задоволення позову та зобов`язання відповідача включити ТОВ «Плант Агро» до реєстру платників єдиного податку четвертої групи з 01.01.2023.
Представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якій з доводами відповідача не погодився та наполягав на позовних вимогах.
Представник відповідача своїм правом щодо надання заперечень на відповідь на відзив, не скористався.
Також судом витребовувалися додаткові документи та пояснення у відповідача.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується ТОВ "Плант агро" перебувало на податковому обліку, як платником єдиного податку четвертої групи з 2019 року.
Для щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2023 рік ТОВ "Плант агро" до Головного управління ДПС у Сумській області було подано:
Як зазначає позивач, під час складення вказаної звітності було не вірно вказано код територіальної одиниці, що і стало підставою для її не прийняття. В зв`язку із зазначеним позивачем повторно було подано:
В подальшому, ГУ ДПС в Сумській області листом № 2883/6/18-28-04-08-05 від 17.03.2023 повідомило позивача, на підставі пп.295.9.1 п. 295.9 ст. 295 та п.п. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України ТОВ «Плант агро» позбавляється права перебувати платником єдиного податку четвертої групи з 01.01.2023 року (а.с. 6-7). Зазначений лист мотивований тим, що під час камеральної перевірки податкової звітності платника єдиного податку четвертої групи за 2023 рік ТОВ «Плант агро» встановлено не подання в термін до 20.02.2023 включно загальної та звітну податкових декларацій з єдиного податку четвертої групи на поточний рік та розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) за 2022, чим порушено пп. 298.8.1 п.298.8 ст. 298 Податкового Кодексу. Крім того, в листі зазначено, що подана позивачем податкова звітність з єдиного податку не визнана, як податкові декларації.
Також на вимогу суду відповідач повідомив, що у зв`язку із вказаним , ТОВ «Плант агро» виключено з переліку платників єдиного податку четвертої групи у поточному 2023 році (а.с. 253).
Не погоджуючись із такими діями відповідача ТОВ «Плант агро» звернулося до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до Закону України від 28.12.2014 року № 71 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (набрав чинності з 01 січня 2015 року) фіксований сільськогосподарський податок трансформовано в єдиний податок (виділено в окрему 4 групу).
Пунктом 291.4 статті 291 ПК України визначено, що суб`єкти господарювання, сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, належать до 4 групи платників єдиного податку.
Підпунктом 298.8.4 пункту 298.8 статті 298 ПК України врегульовано, що у разі коли у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва становить менш як 75 відсотків, сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа сплачує податки у наступному податковому (звітному) році на загальних підставах.
Аналіз наведених норм свідчить, що до платників 4 групи єдиного податку можуть належати сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.
Відповідно до пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:
- загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);
- звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);
- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;
- відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок. У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).
Водночас пп. 295.9.1 п. 295.9 ст.295 ПК України передбачено, що платники єдиного податку 4 групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.
Відповідно до п. 299.1, п. 299.2 ст. 299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.
Згідно п. 299.10. ст. 299 ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:
1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;
2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;
3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;
4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;
5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 цього Кодексу.
Отже Податковий кодекс України передбачає підстави для виключення з реєстру платників єдиного податку та визначає, що таке виключення здійснюється шляхом прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку
Таким чином, єдиним законим способом реалізації владних управлінських функцій є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.
Водночас, суд зазначає, що наслідки несвоєчасного подання податкової звітності або невиконання вимог щодо внесення змін до податкової звітності визначені ст. 120 ПК України та тягнуть за собою накладення штрафу у визначених Законом розмірах.
Як слідує з відзиву Головного управління ДПС у Сумській області, під час камеральної перевірки податкової звітності з єдиного податку 4 групи на 2023 рік ТОВ «Плант Агро» було встановлено, що не подано в термін до 20.02.2023 включно:
На підставі вищевикладеного ТОВ «Плант Агро» позбавляється права перебувати платником єдиного податку 4 групи з 01.01.2023, про що зазначено у листі Головного управління ДПС у Сумській області від 17.03.2023 № 2883/6/18-28-04-08-05 (а.с. 6 7).
Суд звертає увагу, що зазначений лист Головного управління ДПС у Сумській області підписаний - «уповноважена особа начальник Сумського відділу податків і зборів з юридичних осіб» Олена Парфило. Натомість будь яких доказів щодо наявності у начальника Сумського відділу податків і зборів з юридичних осіб, який не є керівником контролюючого органу, повноважень вирішувати питання про позбавлення права платника перебувати на спрощеній системі оподаткування, суду не надано.
Також суд зазначає, що рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи ТОВ «Плант агро» відповідач суду не надав.
При цьому, як наголошувалося судом вище, способом реалізації владних управлінських функцій за наявності встановлення обставин, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є саме прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку, проте, відповідачем відповідне рішення не приймалося.
Відсутність рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку четвертої групи свідчить про не доведення податковим органом дотримання ним як суб`єктом владних повноважень способу реалізації владних управлінських функцій, а також доводить безпідставність та протиправність дій податкового органу щодо виключення позивача з реєстру платників єдиного податку.
Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду належними та допустимими доказами правомірність своїх дій щодо виключення позивача з реєстру платників єдиного податку четвертої групи.
Оскільки судом встановлено, що рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, відповідачем не приймалося, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправними дій відповідача щодо виключення позивача з реєстру платників єдиного податку четвертої групи, відтак позовні вимоги про визнання протиправним та скасувати рішення викладеного у листі № 2883/6/18-28-04-08-05 від 17.03.2023 щодо анулювання ТОВ «Плант Агро», статусу платника четвертої групи єдиного податку з 01.01.2023 задоволенню не підлягають.
Разом з тим, позовні вимоги про зобов`язання Головне управління ДПС у Сумській області включити Товариство з обмеженою відповідальністю «Плант Агро» до реєстру платників єдиного податку четвертої групи з 01 січня 2023 року, підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 132 КАС України).
Частинами 1, 2 ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.
Так, згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Водночас частинами 4, 5 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано наступні докази, а саме: договір про надання правничої допомоги №389 від 27.03.2023 (а.с. 218), платіжну інструкцію про оплату № 898 від 27.03.2023, відповідно до якої за договором №389 від 27.03.2023 сума понесених витрат складає 4000,00 грн (а.с. 220).
Суд зазначає, що відповідно до розділу 2 договору (вартість послуг та порядок розрахунків), вартість послуг встановлюється у фіксованому розмірі за представництво у суді першої інстанції 4000 грн.
Дослідивши надані позивачем документи, суд враховує, що представником позивача крім позову було складено та подано до суду відповідь на відзив.
Суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Викладене узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 16.05.2023 по справі № 640/2756/19.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення "гонорару успіху" у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.
Враховуючи досліджені судом докази щодо витрат на професійну правничу допомогу, критерії необхідності та доцільності понесених витрат, обсяг наданих послуг, значення справи для позивача, заперечення відповідача, часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про можливість відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 3000,00 грн.
Крім того враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області суму судового збору в розмірі 1342,00 грн., сплаченого згідно платіжного доручення від 28.03.2023 року № 2099 (а.с. 5).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАНТ АГРО" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Сумській області щодо виключення Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАНТ АГРО" з реєстру платників єдиного податку четвертої групи.
Зобов`язати Головне управління ДПС у Сумській області включити Товариство з обмеженою відповідальністю «Плант Агро» до реєстру платників єдиного податку четвертої групи з 01 січня 2023 року.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек