Справа № 803/746/15-а
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року 11:45 ЛуцькСправа № 803/746/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

колегії суддів головуючого судді Смокович В. І., суддів Дмитрука В. В., Сороки Ю. Ю.,

при секретарі судового засідання Литвиненко І.П.,

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Леміщака Д.М.,

представника відповідача ДПС у Волинській області, ДПС України Мельничука М.В.,

представника Міністерства Юстиції України Мельник О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Волинській області, Міністерства юстиції України, Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства доходів і зборів України (далі - Міндоходів), у якому просила: визнати незаконним звільнення її з посади заступника начальника Головного управління Міністерства доходів і зборів у Волинській області (далі - ГУ Міндоходів у Волинській області); скасувати наказ Міндоходів від 16.03.2015 №189-о «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновити її на посаді заступника начальника ГУ Міндоходів у Волинській області; стягнути на її користь з Міндоходів заробітну плату за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день ухвалення судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про протиправність рішення відповідача стосовно її звільнення з посади заступника начальника Головного управління Міндоходів у Волинській області на підставі Закону України «Про очищення влади». Зокрема, позивач стверджувала, що її звільнення з роботи відбулось не у зв`язку із порушеннями вимог законодавства, а лише за формальними ознаками (перебування на певній посаді), що є порушенням Конституції України та принципів проведення люстрації.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05 травня 2015 року клопотання представника позивача Таргонія В.О. задоволено. Зупинено провадження у справі №803/746/15-а до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності положенням частини третьої статті 22, частини першої статті 38, статті 58, частини другої статті 61, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України (конституційності) частини третьої статті 1, пунктів 7, 8, 9 частини першої, пункту 4 частини другої статті 3, пункту 2 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 16 вересня 2014 року №1682-VII «Про очищення влади» (далі - Закон №1682-VII).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міндоходів про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року клопотання представника позивача про заміну відповідача та залучення співвідповідача задоволено частково. Допущено заміну первісного відповідача - Міндоходів на правонаступника - Державну фіскальну службу України (далі - ДФС). Залучено до участі у справі співвідповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області).

12 жовтня 2020 року до Волинського окружного адміністративного суду надійшло клопотання про уточнення позовних вимог із проханням: замінити першого відповідача на Державну податкову службу України (далі - ДПС; правонаступника Міндоходів) та другого відповідача - на Головне управління Державної податкової служби у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області; правонаступника ГУ Міндоходів у Волинській області); залучити Міністерство юстиції України в якості третього відповідача; визнати протиправним і скасувати наказ Міндоходів від 16 березня 2015 року №189-о Про звільнення ОСОБА_1 ; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ГУ ДПС у Волинській області (правонаступника ГУ Міндоходів у Волинській області) з 17 березня 2015 року; стягнути з ГУ ДПС у Волинській області (правонаступника ГУ Міндоходів у Волинській області) на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 березня 2015 року по день поновлення на посаді; визнати недійсним запис від 16 березня 2015 року про звільнення із займаної посади з підстав, передбачених Законом №1682-VII, згідно з пунктом 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), внесений до трудової книжки ОСОБА_1 , зобов`язавши ГУ ДПС у Волинській області внести відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_1 ; зобов`язати Міністерство юстиції України вилучити з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України Про очищення влади, відомості про ОСОБА_1 .

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року клопотання представника позивача про уточнення позовних вимог, заміну відповідачів та залучення співвідповідача задоволено частково. Прийнято до розгляду клопотання про уточнення позовних вимог. Залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ДФС, ГУ ДФС у Волинській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу співвідповідачів - ДПС, ГУ ДПС у Волинській області та Міністерство юстиції України. У задоволенні решти клопотання відмовлено.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано наказ Міндоходів від 16.03.2015 №189-о «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади заступника начальника ГУ Міндоходів у Волинській області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ГУ Міндоходів у Волинській області з 17.03.2015. Стягнуто з ГУ ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 419990,70 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ГУ Міндоходів у Волинській області та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 5809,12 грн звернуто до негайного виконання. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 апеляційні скарги ОСОБА_1 , ГУ ДПС у Волинській області, ДПС задоволено частково. Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23.12.2020, викладено абзац четвертий резолютивної частини в наступній редакції: Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Волинській області в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі - 1128963,49 грн (один мільйон сто двадцять вісім тисяч дев`ятсот шістдесят три гривень сорок дев`ять копійок). У решті рішення залишено без змін.

Додатковою постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2021 заяву ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового судового рішення у справі №803/746/15-а задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Волинській області в користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Постановою Верховного Суду від 01.06.2023 касаційні скарги Державної податкової служби України та Головного управління Державної податкової служби у Волинській області задоволено частково. Скасовано рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 червня у частині стягнення з Головного управління Державної податкової служби у Волинській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу та витрат на правову допомогу і направлено справу у цій частині на новий розгляд до Волинського окружного адміністративного суду. У іншій частині рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 залишено без змін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями справу передано на розгляд судді Смокович В. І. одноособово.

Ухвалою суду від 19.06.2023 справу прийнято до розгляду та постановлено передати її до канцелярії суду для додаткового визначення двох суддів членів колегії для розгляду даної справи.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів визначено двох членів колегії суддів: суддю Дмитрука В.В. та суддю Сороку Ю.Ю.

Ухвалою суду від 20.06.2023 постановлено дану справу слухати колегіально у складі трьох суддів за правилами загального позовного провадження; призначено у даній справі підготовче засідання на 09.08.2023.

У відзиві на позовну заяву від 12.07.2023 (в частині нового розгляду справи) представник ГУ ДПС у Волинській області позовні вимоги не визнав, зазначив, що постановою Кабінету Міністрів Українив від 18.12.2018 №1200 утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України внаслідок реорганізації Державної фіскальної служби шляхом поділу. Постановлено, що Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Відповідно до частини п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Станом на дату подання відзиву записів про припинення Державної фіскальної служби та Головного управління ДФС у Волинській області до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено. Вказані державні органи у розумінні статті 43 КАС України є процесуально правоздатними та дієздатними юридичними особами, а, відтак, правові підстави для стягнення суми втраченого заробітку саме з Головного управління ДПС відсутні.

Також вказав, що постанова Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 не містить положень щодо можливості розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням майбутнього підвищення заробітної плати за відповідною посадою, з якої було звільнено працівника, зазначив, що у зв`язку з тривалим розглядом справи та зупиненням провадження у справі відсутні правові підстави про стягнення середньомісячного заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу вказує на недоведеність витрат на правову допомогу, та відсутність пропорційності та обґрунтованості заявлених витрат до предмет спору.

За таких обставин просить відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та витрат на правову допомогу.

У відзиві на позовну заяву від 14.07.2023 представник ДПС України позовні вимоги не визнала з аналогічних підстав, наведених представником ГУ ДПС у Волинські області у відзиві, зазначила, що з урахуванням того, що зобов`язання відповідача у справі не стосуються реалізації публічно-владних функцій, що були передані ДПС і до Реєстру не був внесений запис про припинення ДФС, то підстави для задоволення позовних вимог до ДПС України є передчасними. Представник ДПС України в задоволенні позову просить відмовити повністю.

У відповіді на відзив від 27.07.2023 позивач повторно наголосила на протиправності оскаржуваного наказу та вказала, що саме Державна податкова служба України наділена повноваженнями на поновлення її на посаді заступника начальника Головного управління Міністерства доходів у зборів у Волинській області.

Стосовно правонаступництва в частині стягнення зазначила, що відсутність в ЄДР записів про припинення ГУ ДФС у Волинській області, ДФС як юридичних осіб не може свідчити про їх процесуальну правоздатність та дієздатність у реалізації заявлених позовних вимог.

На момент винесення судами рішення органом, який виконує державно-владні функції з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування стала Державна податкова служба України. Державна фіскальна служба України продовжувала виконання лише відновленої функції боротьби із податковими правопорушеннями до утворення нового органу.

При реформуванні ДФС України шляхом поділу у неї змінилися завдання державного органу і втрачено основні повноваження центрального органу виконавчої влади, які згідно Податкового кодексу виконував, як орган податків і зборів. Обов`язок щодо забезпечення реалізації прав, за захистом яких позивач звернулася до адміністративного суду, в даний час не належить до компетенції Державної фіскальної служби та її територіальних підрозділів, оскільки, внаслідок проведеної реорганізації, правонаступником у справах за позовами про поновлення на роботі колишніх цивільних працівників Міністерства доходів і зборів, трудова діяльність яких полягала у виконанні функцій державної податкової політики, є Державна податкова служба та її територіальні підрозділи.

Позивач вважає, що застосування у даній справі правил універсального правонаступництва є безпідставним і не відповідає меті адміністративного судочинства, яка полягає у ефективному захисті прав, свобод та інтересів фізичної особи.

Також позивач зазначає, що за рішенням Кабінету Міністрів України з 01.01.2022 року Державною фіскальною службою повністю припинено виконання функцій органу виконавчої влади України, хоча згідно ЄДР залишається «в стані припинення».

Крім того вказує на необґрунтованість доводів відповідача у частині наявності підстав для обмеження періоду виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за правомірності обчислення середнього заробітку за правилами пункту 10 постанови №100.

Стосовно нового розгляду справи зазначає, що на виконання Указу Президента України від 08.11.2019 року №837, постановою КМУ від 30.09.2020 року №893 Головне управління ДПС у Волинській області (43143484) ліквідоване як юридична особа публічного права, а згідно пункту 11 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою КМУ від 0б.03.2019 №227 (в редакції постанови КМУ від 09.12.2020№1207) функції роботодавця стосовно відокремлених територіальних підрозділів ДПС України, покладено на Державну податкову службу України (ЄРДПОУ 43005393).

Державною податковою службою України, як єдиною юридичною особою, утворено територіальні органи, її відокремлені підрозділи (без статусу юридичних осіб). Відповідно до пункту 1 Положення, затвердженого наказом Державної податкової служби України від 12.11.2020 №643, Головне управління ДПС у Волинській області () є територіальним органом утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України, забезпечує реалізацію повноважень ДПС на території Волинської області. При цьому, права та обов`язки територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 Постанови №893, переходять ДПС та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про ДПС та /і територіальні органи.

Головне управління ДПС у Волинській області () припинило виконання функцій податкового органу, відсутній сайт управління та інформація в інтернет- мережі про діяльність, усіх працівників переведено до територіального органу (відокремленого підрозділу ДПС України, код ЄДРПОУ ВП 44106679).

Тобто, діючим правонаступником на регіональному рівні податкового органу є структурний підрозділ Державної податкової служби України з аналогічним як у відповідача найменуванням - Головне управління ДПС у Волинській області (відокремлений підрозділ без статусу юридичної особи ЄДРПУ ВП - 44106679).

Державною податковою службою України як головним розпорядником бюджетних коштів було профінансовано ГУ ДПС України у Волинській області для виконання рішення суду в даній справи в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, однак, не забезпечено виконання рішення суду частині скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на роботі.

За таких обставин вважає, що єдиним ефективним механізмом захисту прав позивача - є її поновлення Державною податковою службою України на посаді саме в ГУ ДПС у Волинській області (код ЄДРПОУ ВП - 44106679), яке функціонально і структурно є правонаступником Головного управління Міністерства доходів і зборів у Волинській області, адміністративний позов просить задовольнити в повному обсязі.

У запереченнях на відповідь на відзив від 04.08.2023 представник ДПС України проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву від 14.07.2023, просила в задоволенні позову відмовити.

Позивач надала суду додаткові письмові пояснення від 04.08.2023, в яких додатково зазначила, що у відповідь на адвокатський запит представника позивача голова комісії з реорганізації ГУ ДФС України у Волинській області повідомила, що штатний розпис та кошторис ГУ ДФС України у Волинській області не затверджений, посади відсутні, звіти про надходження та використання бюджетних коштів не подавались, в Управління Державної казначейської служби відкритий лише депозитний рахунок. Вказана відповідь підтверджує доводи позивача, що ДФС та її територіальні органи не функціонують і не здійснюють діяльність у зв`язку з повним скорочення чисельності посад, відсутністю видатків на фінансування. Вказала на існування інших обставин, що підтверджують те, що органи ДФС припинили своє існування, такі повне скорочення чисельності посад в органах ДФС, відсутність видатків на утримання ДФС у Законі України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», відсутність сайту ДФС.

Позивач вказала, що сама по собі відсутність факту ліквідації юридичної особи (її формальна наявність в ЄДР) не може свідчити її процесуальну правоздатність та дієздатність у реалізації заявлених позовних вимог.

Позивач також зазначила, що діюча організаційна структура ГУ ДПС України у Волинській області (код ЄДРПОУ ВП 44106679) на відміну від ГУ ДПС України у Волинській області () має рівноцінні посади заступника начальника ГУ Міндоходів у Волинській області, з якої її було незаконно звільнено. За таких обставин, єдиним ефективним механізмом захисту прав позивача є її поновлення Державною податковою службою на посаді саме у ГУ ДПС у Волинські області.

Позивач просить позов задовольнити.

Підготовче засідання, призначене на 09.08.2023 не відбулось у зв`язку з перебуванням одного з учасників колегії у відпустці.

Ухвалою суду від 06.10.2023 підготовче засідання призначене на 16.10.2023, задоволено клопотання представника відповідача ДПС України про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 16.10.2023 продовжено строк підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 16.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити з мотивів та підстав, викладених у позовній заяві та відповідях на відзиви.

Представник відповідачів ДПС України і ГУ ДПС України у Волинській області в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав наведених у відзивах на позовну заяву та запереченнях.

Представник Міністерства юстиції України в судовому засіданні зазначила, що розгляд справи в цій частині позовних вимог не стосується прав даного відповідача.

Заслухавши вступні слова позивача, представника позивача та представника відповідачів, дослідивши матеріали справи та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до наказу Міністерства доходів і зборів України №1141-о від 04.06.2013 призначена в порядку переведення на посаду заступника начальника Головного управління Міндоходів у Волинській області

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.03.2015 № 189-позивача з 16.03.2015 звільнено з посади заступника начальника Головного управління Міндоходів у Волинській області з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади». Підстава: п.7-2 частини першої ст. 36 КЗпП України, частина 14 статті 5 Закону України «Про очищення влади», довідка про результати перевірки відомостей, зазначених в особовій справі та/або трудовій книжці.

На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 ГУ ДПС у Волинській області та додаткової постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 на користь ОСОБА_1 виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі - 1128963,49 грн та витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн та 10000,00 грн, що підтверджується наданими представником відповідача ГУ ДПС України у Волинській області в судовому засіданні копіями платіжних доручень від 23.07.2021 №106, від 03.11.2021 №131, від 06.10.2021 №99 та копіями виписок Державної казначейської служби України за 09.07.2021, за 26.07.2021, за 20.12.2021, за 19.10.2021.

Верховний Суд у постанові від 01.06.2023 констатував, що заміна ДФС та її територіальних органів як відповідачів може мати місце виключно у випадку фактичного їхнього вибуття унаслідок припинення.

Зокрема, Верховний Суд при прийнятті постанови зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій, обираючи спосіб захисту порушеного права ОСОБА_1 у контексті спірних правовідносин, належним чином не з`ясували, чи стосується суть спору в цій справі публічно-владних функцій, переданих ДПС, ГУ ДПС у Волинській області; не дослідили відомостей, які на момент ухвалення ними судових рішень були внесені до Реєстру про відповідачів - ГУ ДФС у Волинській області, ДФС, зокрема, чи були внесені до Реєстру записи про припинення цих юридичних осіб; не надали належної оцінки доводам ГУ ДПС у Волинській області та ДПС з приводу правонаступництва; не з`ясували, чи здійснюється фінансування у частині заробітної плати та інших обов`язкових платежів ГУ ДФС у Волинській області, а тому висновки судів попередніх інстанцій про вибуття зі спірних правовідносин ГУ ДФС у Волинській області, ДФС і наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_3 , як і, відповідно, витрат на правову допомогу, з ГУ ДПС у Волинській області - є передчасними, зробленими без з`ясування усіх необхідних обставин, які мають значення для справи, й доводи касаційних скарг щодо незаконності оскаржуваних судових рішень в указаній частині є слушними.

Таким чином, в новому розгляді справи в частині правомірності стягнення з ГУ ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу та витрат на право допомогу підлягали з`ясуванню самі ці обставини.

В контексті зазначеного суд встановив наступне. Статтею 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

За правилами частин першої та п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року №1074 затверджено Порядок №1074, який визначає механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - органи виконавчої влади) та їх територіальних органів.

Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку №1074 орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади - до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Пунктом 8 Порядку №1074 визначено, що внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) органів виконавчої влади припиняється той орган виконавчої влади, майнові права та обов`язки якого переходять його правонаступникам.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 11 жовтня 2019 року в справі №812/1408/16, особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

Можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (окрім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами)) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.

При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.

У разі ж відсутності правонаступників, суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.

Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.

У постановах від 11 лютого 2021 року в справі №826/9815/18, від 13 жовтня 2021 року в справі №803/130/16, від 02 листопада 2021 року в справі №816/1231/15, від 26 травня 2022 року в справі №807/3591/14, від 28 липня 2022 року в справі №807/3656/14, від 03 травня 2023 року в справі №260/4620/21 та інших, Верховний Суд констатував, що положення КАС України, на відміну від чинного цивільного чи господарського процесуального законодавства, не пов`язують процесуальне правонаступництво з обов`язковою наявністю факту припинення юридичної особи. Ключовим за правилам КАС України є доведення обставин вибуття сторони - суб`єкта владних повноважень з відносин, щодо яких виник спір. Такі правила КАС України встановлені, враховуючи специфіку публічно-правових відносин, а саме: повноваження відповідних державних органів не є статичними і можуть передаватися від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. Водночас такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації.

Отже, якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі розпорядчим актом Кабінету Міністрів України його адміністративної компетенції іншому/іншим суб`єктам владних повноважень. Якщо ж спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, як у даному випадку, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень.

Так, ОСОБА_1 до звільнення оскаржуваним наказом від 16 березня 2015 року №189-о обіймала посаду заступника начальника ГУ Міндоходів у Волинській області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року №311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи ДФС та реорганізовано територіальні органи Міндоходів шляхом їхнього приєднання до відповідних територіальних органів ДФС, зокрема, утворено юридичну особу - ГУ ДФС у Волинській області та реорганізовано шляхом приєднання до нього ГУ Міндоходів у Волинській області.

Згідно з відомостями Реєстру ГУ Міндоходів у Волинській області припинено, про що 05 жовтня 2015 року до Реєстру внесено відповідний запис.

Постановою №1200 утворено ДПС та Державну митну службу України (далі - ДМС), реорганізувавши ДФС шляхом поділу. Згідно з пунктом 2 цієї Постанови ДФС продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення ДПС, ДМС та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

17 травня 2019 року до Реєстру внесено записи про державну реєстрацію ДПС як юридичної особи та про внесення рішення засновників (учасників) ДФС щодо припинення такої як юридичної особи у результаті реорганізації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи ДПС та реорганізовано деякі територіальні органи ДФС шляхом їхнього приєднання до відповідних територіальних органів ДПС, зокрема, утворено юридичну особу - ГУ ДПС у Волинській області та реорганізовано шляхом приєднання до нього ГУ ДФС у Волинській області. Пунктами 3, 4 цієї Постанови установлено, що територіальні органи ДФС, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам ДПС та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Визначено територіальні органи ДПС правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів ДФС, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності.

Розпорядженням №682-р визначено, що Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення ДПС покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень ДФС, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на ДПС.

Відповідно до наказу ДПС від 28 серпня 2019 року №36 «Про початок діяльності Державної податкової служби України» розпочато виконання ДПС функцій і повноважень ДФС, що припиняється.

Наказом ДПС від 30 вересня 2020 року №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено як відокремлені підрозділи ДПС територіальні органи, зокрема, ГУ ДПС у Волинській області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» постановлено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи ДПС, у тому числі ГУ ДПС у Волинській області. Пунктом 2 зазначеної Постанови установлено, що територіальні органи ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення ДПС територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається ДПС після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Реєстру даних про територіальні органи ДПС, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій. Права та обов`язки територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять ДПС та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про ДПС та її територіальні органи.

Із наведених обставин слідує, що на момент спірних правовідносин до ДПС та її структурних підрозділів перейшли частково повноваження ДФС та її територіальних органів, у відповідних сферах діяльності.

Спір у цій справі виник у відносинах публічної служби, в частині, що підлягає новому розгляду, стосується стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд зазначає, що спір по суті заявлених позовних вимог в цій частині не стосується публічно-владних функцій у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску чи інших функцій, що були передані ДПС відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р.

У такому випадку, з огляду на викладене, заміна ДФС та її територіальних органів як відповідачів може мати місце виключно у випадку фактичного їхнього вибуття унаслідок припинення.

Як встановлено судом, та підтверджується письмовими доказами, наданими представником ДПС у судовому засіданні до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про перебування юридичної особи ГУ ДПС у Волинській області () в стані припинення (а.с. 207, зворот, т.2).

Іншого судом не встановлено та сторонами в ході судового розгляду даної справи не доведено.

Вказані державні органи у розумінні статті 43 КАС України є процесуально правоздатними та дієздатними юридичними особами, а, відтак, правові підстави для стягнення суми втраченого заробітку саме з Головного управління ДПС відсутні.

Враховуючи, що зобов`язання відповідача у справі (в частині її нового розгляду) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не стосується реалізації публічно-владних функцій, що були передані ДПС і до Реєстру не був внесений запис про припинення ДФС, то відсутні підстави для задоволення позовних в цій частині до ГУ ДПС у Волинській області.

Не заслуговують на увагу доводи позивача та представника позивача, що 01.01.2022 повністю припинено правоздатність та дієздатність ДФС та її територіальних підрозділів як органів влади, так як вони не здійснюють діяльність органів виконавчої влади у зв`язку з повним скороченням посад та чисельності, відсутністю видатків на фінансування та утримання ДФС з огляду на таке.

Як було встановлено в судовому засіданні, в ГУ ДФС України у Волинській області відкриті рахунки в органах Державної казначейської служби України, на які виділяються видатки на фінансування за конкретним запитом для цілей ГУ ДФС у Волинській області, у тому числі на виконання рішень судів про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Доводи представників відповідачів щодо розміру стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (безпідставність вимоги позивача про індексацію середнього заробітку, неправомірність стягнення середнього заробітку за весь час судового розгляду), а також доводи позивача та представника позивача про необхідність поновлення ОСОБА_1 на рівнозначній посаді в ГУ ДПС у Волинській області, суд відхиляє, оскільки оцінку вказаним правовідносинам було надано рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021, які в частині, що залишена без змін постановою Верховного Суду від 01.06.2023, набрали законної сили.

Суд наголошує на тому, що предметом нового розгляду справи є правомірність вибуття зі спірних правовідносин ГУ ДФС у Волинській області і наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на витрат на правову допомогу з ГУ ДПС у Волинській області, оскільки в ході судового розгляду суд встановив, що ГУ ДФС у Волинській області не було припинене і саме цей орган був правонаступником Міндоходів, з якого було звільнено позивача.

Відтак, суд доходить висновку, що кошти в сумі 1128963,49 грн підлягають стягненню з ГУ ДФС у Волинській області.

З приводу вказівок Верховного Суду про необхідність дослідження наявності підстав для стягнення з ГУ ДПС у Волинській області на користь позивача витрат на правову допомогу суд зазначає таке.

Згідно платіжних доручень від 06.10.2021 №99 та від 03.11.2021 №131, які надані представником ГУ ДПС у Волинській області в судовому засіданні, дані кошти виплачені ГУ ДПС у Волинській області та фактично отримані позивачем.

У зв`язку із вищезазначеним дослідження питання стягнення витрат на правову допомогу є недоцільним.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що позовній вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом стягнення з Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на користь позивача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 1 128 963,49 грн.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Волинській області, Міністерства юстиції України, Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і зобов`язання вчинити дії в частині стягнення з Головного управління державної фіскальної служби у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 1 128 963,49 грн (один мільйон сто двадцять вісім тисяч дев`ятсот шістдесят три гривні сорок дев`ять копійок) задовольнити.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 1 128 963,49 (один мільйон сто двадцять вісім тисяч дев`ятсот шістдесят три гривні сорок дев`ять копійок) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий, суддя Смокович В. І.

Суддя Дмитрук В. В.

Суддя Сорока Ю. Ю.

Повний текст рішення виготовлено 27 листопала 2023 року