Справа № 600/370/23-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2023-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року м. Чернівці Справа № 600/370/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи Чернівецький слідчий ізолятор про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду через представника з позовом, в якому просить:

визнати протиправними та скасувати рішення яке оформлене протоколом № 23 від 05.12.2022 засідання комісії державної установи "Чернівецький слідчий ізолятор" щодо відмови ОСОБА_1 у внесенні до суду подання щодо застосування пільг, передбачених ст. 82 КК України (заміна покарання або його невідбутої частини більш м`яким) як такому, що під час відбування покарання;

зобов`язати ДУ "Чернівецький слідчий ізолятор" повторно розглянути матеріали щодо внесення до суду подання щодо застосування до ОСОБА_1 пільг, передбачених ст. 82 КК України (заміна покарання або його невідбутої частини більш м`яким) як такому, що під час відбування покарання.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що рішення засідання комісії ДУ "Чернівецький слідчий ізолятор оформлене протоколом № 23 від 05.12.2022 по розгляду матеріалів стосовно внесення до суду подання щодо застосування пільг, передбачених ст. 82 КК України (заміна покарання або його невідбутої частини більш м`яким) як такому, що під час відбування покарання є неправомірним, оскільки таке рішення не могло бути прийнято відповідачем за відсутності його особистого звернення (такого звернення він не подавав), прийняття такого рішення належить виключно до компетенції суду, а також про засідання комісії по розгляду зазначеного питання його не було повідомлено, не роз`яснено право та не надано можливість запросити захисника.

Позивач також зазначав, що має сім заохочень, стягнення, які на нього накладалися в період з 2004 року по 2016 рік погашені. За час відбування покарання у ДУ Чернівецький слідчий ізолятор порушень режиму відбування покарання не допускає, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Відтак, Висновок комісії про те, що він не став на шлях виправлення, та прийняте рішення відповідача вважає протиправними та таким, що підлягають скасуванню. |

За вказаною позовною заявою, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою суду звільнено позивача від сплати судового збору.

Державна установа Чернівецький слідчий ізолятор (далі відповідач) подала до суду відзив, в якому заперечувала проти позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявленого позову. В обґрунтування заперечень відповідач зазначав, шо у зв`язку із прийняттям Порядку № 249/5 від 19.01.2023 питання про застосування до позивача ст. 82 КК України буде розглянуто повторно.

Позивач скористався правом, передбаченим ст. 163 КАС України, та подав до суду відповідь на відзив, в якому виклав свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, відтворивши звукозапис, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 засуджений до довічного позбавлення волі. В державній установі "Чернівецький слідчий ізолятор перебуває з 10.04.2022.

26.09.2022 та 19.10.2022 позивач звертався до ДУ Чернівецький слідчий ізолятор із заявами, в яких просив вити заходи щодо працевлаштування та пошук додаткових замовлень для працевлаштування ув`язнених (а.с. 26, 27).

За результатами розгляду заяв, 04.10.2022 та 28.10.2022 відповідач листами повідомив позивача, що в слідчому ізоляторі відбувають покарання засуджені залишені для роботи з господарського обслуговування установи, які забезпечені оплачуваною працею. Для інших категорій засуджених на даний час відсутня оплачувана праця. Адміністрація слідчого ізолятора намагається підшукати фізичну особу - підприємця або юридичну особу, для яких засуджені можуть здійснювати виконання робіт чи надання послуг за цивільно-правовими договорами. Також відповідач повідомив, що майстерня ДУ "Чернівецький слідчий ізолятор надає послуги з виготовлення плащу тонкого від дощу та квітки декоративної. Окрім того, наголошено, що у зв`язку з введенням військового стану на території України, зменшився спектр надання різного роду послуг та зменшився попит на виробництво різних видів продукції, проте керівництво продовжить пошуки потенційних замовників, з метою налагодження працевлаштування засуджених.

Судом також встановлено, що 12.07.2022 виконуючим обов`язки начальника ДУ Чернівецький слідчий ізолятор підполковником внутрішньої служби О. Сушинським затверджено характеристику на засудженого ОСОБА_1 , яка складена 12.07.2022 старшим інспектором відділу СВПР ДУ Чернівецький слідчий ізолятор майором внутрішньої служби І. Даниляком, та узгоджена 12.07.2022 із заступником начальника ДУ Чернівецький слідчий ізолятор із соціально-виховної та психологічної роботи підполковником внутрішньої служби М. Труфином (а.с. 16-17).

У характеристиці від 12.07.2023 на засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 вказано, що засуджений ОСОБА_1 в державній установі Чернівецький слідчий ізолятор перебуває з 10.04.2022 по теперішній час. Під час відбування покарання в ДУ Чернівецький слідчий ізолятор характеризується посередньо, вимог режиму утримання та розпорядку дотримується, але потребує постійного контролю зі сторони адміністрації. Схильний до написання необґрунтованих скарг на режим утримання в установі, для подальшого його послаблення чим подає негативний приклад іншим засудженим. Стягнень та заохочень немає. За характером спокійний, егоїстичний, самовпевнений.

У відношенні до інших засуджених конфліктних ситуацій не створював.

Вимог санітарії та правил особистої гігієни дотримується, має охайний зовнішній вигляд. Фізично розвинений добре. Психічних розладів не проявляє.

Соціально-корисні зв`язки підтримує шляхом побачень, отримання передач, здійснення телефонних дзвінків та відеозв`язку через мережу Інтернет.

На профілактичних обліках установи не перебуває.

Згідно ст. 100, ст. 151-1 зміна умов тримання не застосовувалась.

Відповідно до ст. 123 Кримінально-виконавчого кодексу України участь у реалізації програм диференційованого впливу не залучається.

Відповідно до ст. 127 Кримінально-виконавчого кодексу України до участі в самодіяльних організаціях не залучається.

Висновок: адміністрація станови вважає, що ОСОБА_1 не заслуговує застосування до нього гуманного акту помилування.

З матеріалів справи видно, що 05.12.2022 відбулось засідання комісії з розгляду питань щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (ст. 81, 107 КК України), заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82 КК України), встановлення адміністративного нагляду згідно із Законом України Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі, переведення засуджених на підставах, встановлених статтями 10, 50, 93, 101, 151-1 КВК України ДУ Чернівецький слідчий ізолятор.

У відзиві відповідач стверджував, що засідання комісії 05.12.2022 проводилося за участі позивача. Наведена обставина підтверджується аудіозаписом засідання комісії від 05.12.2022, наданим представником позивача до суду.

Після врахування характеристики позивача, яка була надана представником відділу соціально-виховної та психологічної роботи установи комісією прийнято рішення, оформлене протоком № 23 від 05.12.2022, про відмову позивачу у внесенні до суду подання щодо застосування пільг, передбачених ст. 82 КК України (заміна покарання або його невідбутої частини більш м`яким) як такому, що під час відбування покарання не довів, що став на шлях виправлення. Рішення комісією прийнято одноголосно (а.с. 18).

Згідно розписки, яка міститься в матеріалах справи, 05.12.2022 позивач ознайомлений із порядком оскарження рішення комісії та зазначив, що з рішенням не згідний (а.с. 19).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Правовий статус засуджених, гарантії захисту їхніх прав, законних інтересів та обов`язків; порядок застосування до них заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; системи органів і установ виконання покарань, їх функцій та порядок діяльності; нагляд і контроль за виконанням кримінальних покарань, участі громадськості в цьому процесі; а також регламентація порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань; звільнення від відбування покарання, допомоги особам, звільненим від покарання, контролю і нагляду за ними, врегульовано Кримінально-виконавчим Кодексом України (далі - КВК України. В редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 КВК України передбачено, що кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

У відповідності до ч. 9 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України розгляд справ щодо питань, визначених у пункті 13-1 частини першої статті 537 цього Кодексу, здійснюється в порядку адміністративного судочинства.

Пунктом 13-1 ч.1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України перелічено питання, які вирішуються судом під час виконання вироків, серед яких зокрема, про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань.

Згідно з ст. 2 КВК України кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Положеннями ст. 3 КВК України встановлено, що до засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України.

Порядок і умови виконання та відбування покарань визначаються та забезпечуються відповідно до законодавства, яке діє на час виконання та відбування кримінального покарання.

Відповідно ч. 1, 2, 4 ст. 7 КВК України держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.

Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання.

На осіб, які відбувають довічне позбавлення волі, поширюються права і обов`язки засуджених до позбавлення волі, передбачені статтею 107 цього Кодексу (ч. 2 ст. 151 КВК України).

У відповідності до ст. 82 Кримінального кодексу України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

У разі заміни не відбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі;

3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

До осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Діяльність відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України з питань приймання до цих установ засуджених та осіб, взятих під варту, їх обліку, переміщення під вартою (конвоювання), звільнення з установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, а також з інших питань, пов`язаних з виконанням вироків судів, інших рішень суду регламентує Інструкція про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затверджена наказом Міністерства юстиції України № 847/5 від 08.06.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.06.2012 за № 957/21269 (далі - Інструкція №847/5, в редакції чинній на час винесення оскаржуваного рішення).

У розділі VI Інструкція №847/5 визначено порядок розгляд питань щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81, 107 КК України), заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (стаття 82 КК України), встановлення адміністративного нагляду згідно із Законом України Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі, переведення засуджених на підставах, встановлених статтями 10, 50, 57, 93, 101, 147, 151-1 КВК України.

Так, відповідно до п. 1 розділу VI Інструкції №847/5 в установі (СІЗО) створюється комісія, яка розглядає питання про подання: до суду - матеріалів щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81, 107 КК України), заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (стаття 82 КК України), встановлення адміністративного нагляду згідно із Законом України Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі.

Згідно до п.2 розділу VI Інструкції № 847/5 до складу комісії входять: голова комісії - начальник установи (СІЗО); члени комісії - перший заступник та заступники начальника установи (СІЗО), начальник оперативного підрозділу, начальник відділу нагляду і безпеки (відділу режиму і охорони), начальник медичної частини (фельдшерського пункту, лікарняного закладу) та начальник підрозділу, який є секретарем комісії. До складу комісії також можуть включатися за їх згодою керівники загальноосвітніх та професійно-технічних навчальних закладів при установі, представники методично-виховної ради установи (педагогічної ради) та члени спостережної комісії, які здійснюють організацію громадського контролю за дотриманням прав і законних інтересів засуджених під час виконання кримінальних покарань.

За приписами п. 3 розділу VI Інструкції № 847/5 за три місяці до розгляду матеріалів на засіданні комісії підрозділ складає списки засуджених, які надаються для організації роботи з підготовки матеріалів заступнику начальника установи (СІЗО) із соціально-виховної та психологічної роботи, начальнику оперативного підрозділу, начальнику відділу нагляду і безпеки установи (відділу режиму і охорони СІЗО), начальнику медичної частини (фельдшерського пункту, лікарняного закладу).

Засідання комісії відбуваються у визначеному для цього приміщенні установи (СІЗО) в присутності засудженого (п. 4 розділу VI Інструкції № 847/5).

За приписами п. 5-6 розділу VI Інструкції № 847/5 засідання комісії проводяться не менше двох разів на місяць. Рішення комісії ухвалюється простою більшістю голосів членів комісії, присутніх на її засіданні. У разі рівного розподілу голосів голос голови комісії є вирішальним. Засідання комісії оформлюється протоколом засідання комісії з розгляду питань щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81, 107 КК України), заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (стаття 82 КК України), встановлення адміністративного нагляду згідно із Законом України Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі, переведення засуджених на підставах, встановлених статтями 10, 50, 57, 93, 101, 147, 151-1 КВК України (додаток 17), який підписується головою, членами комісії та секретарем комісії. У разі прийняття рішення про відмову у можливості представлення засудженого до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, у протоколі зазначаються підстави відмови. Рішення комісії оголошується засудженому під особистий підпис на витязі з протоколу, який долучається до його особової справи.

З аналізу наведених норм видно, що комісія наділена виключним правом щодо застосування до засуджених осіб пільг передбачених Кримінальним кодексом України та вправі розглядати питання щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81, 107 КК України), заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (стаття 82 КК України).

Суд зауважує, що в протоколі засідання комісії зазначаються підстави відмови.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05.12.2022 відбулося засідання комісії з розгляду питань щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (ст. 81, 107 КК України), заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82 КК України), встановлення адміністративного нагляду згідно із Законом України Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі, переведення засуджених на підставах, встановлених статтями 10, 50, 93, 101, 151-1 КВК України ДУ Чернівецький слідчий ізолятор за участі позивача.

Наведена обставина також підтверджується аудіозаписом засідання комісії від 05.12.2022, наданим представником позивача до суду.

За результатами розгляду особової справи та характеристики засудженого, відповідачем винесено рішення, оформлене протоком №23 від 05.12.2022, яким відмовлено позивачу у внесенні до суду подання щодо застосування пільг, передбачених ст. 82 КК України (заміна покарання або його невідбутої частини більш м`яким) як такому, що під час відбування покарання не довів, що став на шлях виправлення.

Зазначена обставина підтверджується копією витягу з протоколу № 23 від 05.12.2022 засідання комісії та копією протоколу № 23 від 05.12.2022 засідання комісії.

Дослідженням копії протоколу № 23 від 05.12.2022 засідання комісії встановлено, що 05.12.2022 проводилося засідання комісії з розгляду питань щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (ст. 81, 107 КК України), заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82 КК України), встановлення адміністративного нагляду згідно із Законом України Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі, переведення засуджених на підставах, встановлених статтями 10, 50, 93, 101, 151-1 КВК України ДУ Чернівецький слідчий ізолятор, на якому, серед іншого, розглядалося питання щодо застосування до позивача пільг, передбачених ст. 82 КК України.

Доповідь проводив старший інспектор відділу СВПР ДУ Чернівецький слідчий ізолятор майор внутрішньої служби Даниляк І.В.

До складу комісії входили: голова комісії: начальник установи підполковник внутрішньої служби О. Сушинський; члени комісії: заступник начальника із СВПР підполковник внутрішньої служби М. Труфин; старший оперуповноважений ОГ майор внутрішньої служби І. Новіцький; в.о. начальника ВРО підполковник внутрішньої служби В. Цуркан; заступник начальника з ІКПЗ- начальник ВІГЗ капітан внутрішньої служби А. Чорнищук; секретар комісії: старший інспектор ГКВСР старший лейтенант внутрішньої служби Т. Будз. Рішення прийнято одноголосно (а.с. 62-65).

Із змісту копії протоколу № 23 від 05.12.2022 засідання комісії видно, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Горлівка Донецької області, українець, громадянин України, з неповноюсередньою освітою, не працюючий одружений. Раніше судимий 16.02.2000Центрально-Городським районним судом м. Горлівка Донецької області за ст. 140 ч. 2, ст. 140 ч. 3 ст. 42 КК України до трьох років позбавлення волі з конфіскацією майна. Засуджений 06.09.2004 Апеляційним судом Донецької області за ст. 115 ч. 2 п. 6, 12, ст. 187 ч. 4, ст. 289 ч.2, ст. 15-115 ч. 2 п. 6, 12, 13, ст. 194 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 18, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області строк попереднього ув`язнення з 14.10.2002 до 22.09.2005 зараховано за правилами передбаченими ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волів в строк відбування покарання. Початок строку покарання 14.10.2002. Станом на 28.06.2022 відбув: 22 роки 7 місяців 22 дні. Засуджений ОСОБА_1 у місцях позбавлення волі перебуває з 21.10.2002.

З 21.10.2002 по 09.12.2003 та з 29.12.2003 по 03.09.2004 утримувався в державній установі Артемівський слідчий ізолятор. За час перебування в установі характеризувався посередньо. Вимог режиму утримання та розпорядку дня дотримувався. Заохочень та стягнень не мав.

З 09.12.2003 по 29.12.2003 та з 03.09.2004 по 04.08.2006 перебував в державній установі Донецький слідчий ізолятор (№5). За час відбування покарання характеризувався негативно. Один раз вчинив порушення режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Заохочень не мав. По відношенню до представників адміністрації вів себе зухвало та іноді проявляв агресію.

З 04.08.2006 по 19.10.2016 відбував покарання в державній установі Софіївська виправна колонія (№55). За час відбування покарання в колонії характеризувався негативно. Два рази вчинив порушення режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. У відношенні до представників адміністрації вів себе зухвало. Відомості про залучення до праці відсутні.

З 19.01.2016 по 08.04.2022 відбував покарання у державній установі Вільнянська установа виконання покарань (№11). За час відбування покарання у колонії зарекомендував себе посередньо. За зберігання забороненого предмету 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Заохочувався 7 разів. Відомості про залучення до праці відсутні.

В державній установі Чернівецький слідчий ізолятор засуджений ОСОБА_1 відбуває покарання з 10.04.2022 по теперішній час. Під час відбування покарання характеризується посередньо, вимог режиму утримання та розпорядку дня дотримується. Стягнень та заохочень немає. За характером спокійний, егоїстичний, самовпевнений. До праці не залучався.

До праці не залучався.

У відношенні до інших засуджених конфліктних ситуацій не створював.

Вимог санітарії та правил особистої гігієни дотримується, має охайний зовнішній вигляд. Фізично розвинений добре. Психічних розладів не проявляє.

Соціально-корисні зв`язки підтримує шляхом побачень, отримання передач, здійснення телефонних дзвінків та відеозв`язку через мережу Інтернет.

На профілактичних обліках установи не перебуває.

Відповідно до ст. 123 Кримінально-виконавчого кодексу України участі у реалізації програм диференційованого впливу на засуджених не приймає.

Відповідно до ст. 127 Кримінально-виконавчого кодексу України до участі в самодіяльних організаціях не залучається.

У протоколі № 23 від 05.12.2022 засідання комісії також зазначено, що 10.11.2022 до позивача застосовано заохочувальну норму, передбачену ст. ст. 100, 151-1 КВК України, шляхом переведення з приміщень камерного типу, в яких утримуються дві особи до багатомісних приміщень камерного типу сектору максимального рівня безпеки установи.

Згідно характеристики на засудженого від 12.07.2022, під час відбування покарання в ДУ Чернівецький слідчий ізолятор позивач характеризується посередньо, потребує постійного контролю зі сторони адміністрації. Схильний до написання необґрунтованих скарг на режим утримання в установі, для подальшого його послаблення чим подає негативний приклад іншим засудженим. Стягнень та заохочень немає. За характером спокійний, егоїстичний, самовпевнений.

Відповідно до довідки про заохочення і стягнення на ув`язненого, який утримується ДУ Чернівецький слідчий ізолятор від 06.05.2022, в період з 17.08.2018 по 17.02.2022 до позивача застосовано 7 заохочень та 4 стягнень, які погашено (а.с. 20-21).

З аналізу наведеного, суд зауважує, що підставою для відмови позивачу у внесенні до суду подання щодо застосування пільг, передбачених ст. 82 КК України (заміна покарання або його невідбутої частини більш м`яким), слугувало те, що під час відбування покарання він не довів, що став на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 67 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Суд зауважує, що положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчила успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вимог адміністрації установи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні засуджених.

Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого-виховного впливу, тощо. Засуджений довів готовність до самокерованої поведінки, аналіз його поведінки дає підстави зробити висновок, що особа готова до сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, готовий дотримуватися норм чинного законодавства тобто є ресоціалізованою. Оцінку ступеня виправлення здійснюють представники адміністрації колонії на підставі матеріалів особової справи. У матеріалах особової справи містяться різного роду документи, які підтверджують підстави перебування засудженого у місцях відбування покарань, характеристики на засудженого, копії усіх заяв та клопотань засудженого, витяги з наказів та постанови про застосування до засудженого засобів заохочення та постанов про застосування стягнень, а також інша інформація на засудженого.

Суд зауважує, що в характеристиці зазначено, що позивач характеризується посередньо, потребує постійного контролю зі сторони адміністрації.

З дослідженого рішення (протокол № 23 від 05.12.2022) та характеристики від 12.07.2022 не вбачається, що позивач має зразкову поведінку і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання, немає доказів успішності процесу виправлення, щирого каяття та визнання вини у скоєних злочинах тощо.

Доказів протилежного позивач до суду не надав і цього не встановлено судом, а власний висновок засудженого про його виправлення (звернення із заявами про працевлаштування) не спростовує вищевказане.

Суд зауважує, що відповідачем у оскаржуваному рішенні зазначено підстава для відмови, а саме: позивач не довів, що став на шлях виправлення.

Посилання позивача на те, що таке рішення не могло бути прийнято відповідачем за відсутності його особистого звернення (такого звернення він не подавав), прийняття такого рішення належить виключно до компетенції суду, а також про засідання комісії по розгляду зазначеного питання його не було завчасно повідомлено, не роз`яснено право та не надано можливість запросити захисника, суд оцінює критично, оскільки положеннями розділу VI Інструкції №847/5 (в редакції чинній станом на час винесення оскаржуваного рішення) такий порядок не передбачено. Відтак, суд вважає, що у спірних правовідносинах права позивача не порушено відповідачем.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до положення ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведених обставин, суд вважає, що відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб визначений чинним законодавством, тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині позовних вимог.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити й те, що в постанові від 20.11.2020 у справі №675/3252/18 Верховний Суд звернув увагу, що судовому захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин внаслідок протиправних дій, бездіяльності чи рішень суб`єкта владних повноважень.

За сукупністю наведених обставин, суд вважає, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а в даному випадку позивачем не надано належних і допустимих доказів наявності в діях відповідача будь-яких порушень, чи бездіяльності, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Решта доводів позивача суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються зробленими вище висновками суду.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 5 ст. 139 КАС України встановлено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, та за відсутності понесення відповідачем судових витрат, судом розподіл судових витрат не проводиться.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 73 - 77, 90, 241 - 246, 250 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної установи Чернівецький слідчий ізолятор про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 (ДП "Чернівецький слідчий ізолятор", пл. Соборна, 6, м. Чернівці, 58000);

відповідач - Державна установа Чернівецький слідчий ізолятор (пл. Соборна, 6, м. Чернівці, ).

Суддя В.К. Левицький