Справа № 140/26801/23
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року ЛуцькСправа № 140/26801/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач-2), про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 21.07.2023 №77 про відмову у призначенні пенсії; зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити з 07.05.2023 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 15.09.1984 по 15.09.1994 в кооперативі «Контракт» та періодів роботи з 01.01.2007 по 10.09.2007 на приватній фірмі «Сунар».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.07.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області за призначенням пенсії відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV у зв`язку з досягненням 60-річного віку та наявністю стажу роботи більше 30 років, подавши необхідний пакет документів для призначення пенсії. Однак рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 21.07.2023 №77 відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з незарахуванням до страхового стажу певних періодів роботи та відповідно через відсутність необхідного страхового стажу 30 років.

Позивач не погоджується із вказаним рішенням, вважає його протиправним, з огляду на те, що періоди його роботи чітко зазначені у трудовій книжці, відтак відповідач протиправно вимагав від нього надання уточнюючих довідок та відмовив в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, позаяк згідно даних внесених до трудової книжки у нього наявний трудовий стаж більше 30 років.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач-2 позовні вимоги заперечив та просив у їх задоволенні відмовити повністю. В обґрунтування цієї позиції вказав, що за принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто ГУ ПФУ у Львівській області та прийнято рішення від 21.07.2023 №77 про відмову у призначенні пенсії за віком зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 30 років; до страхового стажу не зараховано періоди роботи в кооперативі «Контракт» згідно довідок № 8 від 12.04.2023, № 9 від 16.06.2023, а саме: з 15.09.1984 по 15.09.1994, з 09.10.1989 по 15.09.1994, оскільки в довідках існує розбіжність в періодах роботи, такі періоди роботи потребують додаткового підтвердження первинними документами. При цьому, зазначає, що до страхового стажу позивача зарахований період роботи з 15.08.1984 по 06.10.1989 згідно трудової книжки НОМЕР_1 (позивач у цей період працював в ГТЗ Волинської області), а довідки за період роботи в кооперативі «Контракт» № 8 від 12.04.2023 та № 9 від 16.06.2023 містять розбіжність в періодах роботи, а саме в даті прийому на роботу позивача. Також позивачу до страхового стажу не зарахований період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 01.01.2007 по 10.09.2007, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про зазначений період роботи.

Представник відповідача-1 у відзиві на позовну заяву позовних вимог також не визнав та просив у їх задоволенні відмовити повністю, посилаючись на правомірність рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 21.07.2023 №77, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.07.2023 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, додавши до заяви перелік документів згідно із розпискою-повідомленням (а.с.37 зворот-38).

Вказана заява позивача за принципом екстериторіальності надійшла для розгляду до ГУ ПФУ у Львівській області та рішенням якого від 21.07.2023 №77 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 30 років. У вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 29 років 5 місяців 2 дні. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи в кооперативі «Контракт» згідно довідок №8 від 12.04.2023 за період з 15.09.1984 по 15.09.1994 та довідки №9 від 16.06.2023 про період з 09.10.1989 по 15.09.1994, оскільки на довідках існує розбіжність в періодах роботи. Зазначені періоди потребують додаткового підтвердження первинними документами; період роботи з 01.01.2007 по 10.09.2007 згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про значений період роботи (а.с. 11).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон №1058-ІV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини першої статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Отже, норми Закону №1058-IV умовами для призначення пенсії за віком визначають не лише вік (60 років), а й наявність відповідного страхового стажу на час досягнення віку.

Як встановлено абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 зі мінами).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.

Закон №1058-IV, яким запроваджено систему персоніфікованого обліку, набрав чинності з 01.01.2004.

Таким чином, набутий особою після цієї дати (01.01.2004) страховий стаж обчислюється виключно за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Як вбачається з рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 21.07.2023 №77 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком, страховий стаж позивача становить 29 років 5 місяців 2 дні, при цьому, до страхового стажу не зараховано, зокрема, період роботи з 01.01.2007 по 10.09.2007 згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про значений період роботи.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач у період з 15.09.1994 по 10.09.2007 працював на посаді директора в ПФ «Сунар» (записи №№15-16) (а.с 43). Довідкою ПФ «Сунар» від 12.04.2023 №8 підтверджено, що позивач дійсно працював директором приватної фірми «Сунар» з 15.09.1994 (згідно наказу №1 від 15.09.1994) по 10.09.2007 (наказ про звільнення №12 від 10.09.2007) (а.с. 45).

Як вбачається з форми РС-право, позивачу зараховано до страхового стажу період його роботи на вказаному підприємстві з 15.09.1994 по 31.12.2006 (а.с.5).

В індивідуальних відомостях про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) від 14.07.2023, наявні лише відомості про нарахування ПФ «Сунар» () ОСОБА_1 заробітної плати по 31.12.2006 та сплату страхових внесків за вказаний період (а.с. 47-49).

Суд звертає увагу на те, що спірний період з 01.01.2007 по 10.09.2007 (позивач просить його зарахувати до страхового стажу) мав місце після впровадження системи персоніфікованого обліку (01.01.2004), тому страховий стаж повинен підтверджуватися на підставі відомостей персоніфікованого обліку за вказаний період.

В той же час відомості про нарахування ПФ «Сунар» () позивачу заробітної плати за період з 01.01.2007 по 10.09.2007 та сплату страхових внесків за період з 01.01.2007 по 10.09.2007 у Реєстрі застрахованих осіб взагалі не відображені (а.с. 48).

Відтак суд погоджується з доводами відповідача-2 про те, що період роботи з 01.01.2007 по 10.09.2007, до страхового стажу позивача не може бути зарахованим, оскільки такий не підтверджується відомостями персоніфікованого обліку.

Щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи у кооперативі «Контракт», суд зазначає наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З 20.06.1974 порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 №252, зі змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 №412).

Пунктом 2.2 глави 2 Інструкції №162 передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого терміну від часу прийому на роботу. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не записуються.

Відповідно до пункту 2.3 глави 2 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також нагороди і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видачі наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні в день звільнення і повинні чітко відповідати тексту наказу (розпорядженню). Записи проводяться арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

Зазначена Інструкція в Україні не застосовується з прийняттям наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, яким затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110; далі - Інструкція №58). Поряд з тим пункти 2.4 та 2.12 глави 2 Інструкції №58 містять такі ж положення щодо внесення записів про трудову діяльність працівника.

У трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 містяться такі відомості про періоди роботи позивача, зокрема: 1) з 15.08.1984 по 06.10.1989 в ДПЗ-38 на посадах майстра, старшого майстра (записи №№11-13); 2) з 09.10.1989 вибраний головою кооперативу «Контракт» (запис №14); 3) з 15.09.1994 по 10.09.2007 в ПФ «Сунар» на посаді директора (записи №№15-16) (а.с 41-43).

Щодо періоду роботи позивача у кооперативі «Контракт» суд встановив наступне.

У трудовій книжці серії НОМЕР_1 внесено лише запис №14 про те, що з 09.10.1989 позивач вибраний головою кооперативу «Контракт», підстава розпорядження №1 від 08.10.1989 (а.с. 43 зворот). В той же час, трудова книжка не містить записів про те, коли позивач був звільнений з роботи з кооперативу «Контракт», відтак відповідно до пунктів 1, 3 Порядку №637 позивачу необхідно було до заяви про призначення пенсії долучити інші документи, видані за місцем роботи, архівними установами (довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, тощо).

Як слідує з розписки-повідомлення від 14.07.2023, позивач разом із заявою про призначення пенсії від 14.07.2023 надав органу Пенсійного фонду копію наказу голови кооперативу «Контракт» від 14.09.1994 №24 про звільнення ОСОБА_1 з посади голови кооперативу «Контракт» з 15.09.1994 (а.с.44 зворот), а також довідку кооперативу «Контракт» від 16.06.2023 №9, якою підтверджено, що позивач дійсно працював головою кооперативу «Контракт» з 09.10.1989 (згідно наказу №1 від 08.10.1989) по 15.09.1994 (наказ про звільнення № 24 від 14.09.1994) (а.с. 44).

Отже, трудова книжка серії НОМЕР_1 , копія наказу від 14.09.1994 №24 та довідка кооперативу «Контракт» від 16.06.2023 №9 у сукупності підтверджують період роботи позивача з 09.10.1989 по 15.09.1994 у кооперативі «Контракт».

Суд критично оцінює зауваження, викладені рішенні ГУ ПФУ у Львівській області від 21.07.2023 №77, та незарахування позивачу до страхового стажу періоду роботи в кооперативі «Контракт» згідно довідок №8 від 12.04.2023 за період з 15.09.1984 по 15.09.1994 та довідки №9 від 16.06.2023 про період з 09.10.1989 по 15.09.1994, оскільки на довідках існує розбіжність в періодах роботи, з огляду на таке.

Так, відповідачем - ГУ ПФУ у Волинській області долучено до матеріалів справи копії усіх документів, які долучались позивачем до заяви від 14.07.2023 про призначення пенсії за віком (а.с. 33-49), та із вказаних документів слідує, що позивач надав органу Пенсійного фонду, зокрема:

1) довідку кооперативу «Контракт» () від 16.06.2023 №9 (як зазначалось вище, такою підтверджено період роботи з 09.10.1989 по 15.09.1994 в кооперативі «Контракт»);

2) довідку ПФ «Сунар» () від 12.04.2023 №8, якою підтверджено, що позивач дійсно працював директором приватної фірми «Сунар» з 15.09.1994 (згідно наказу №1 від 15.09.1994) по 10.09.2007 (наказ про звільнення №12 від 10.09.2007) (а.с. 45), при цьому вказаний період роботи позивача повністю відповідає записам №№15-16 трудової книжки серії НОМЕР_1 та частково (за виключенням періоду з 01.01.2007 по 10.09.2007) зарахований позивачу до страхового стажу, про що свідчить форма РС-право.

Вказані підприємства є окремими юридичними особами, в яких позивач працював у певні періоди (у кооперативі «Контракт» з 09.10.1989 по 15.09.1994, а у ПФ «Сунар» з 15.09.1994 по 10.09.2007), відтак доводи відповідача-2 на неможливість зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи в кооперативі «Контракт», з посиланням на розбіжність у довідках №8 від 12.04.2023 та №9 від 16.06.2023, які видані взагалі різними підприємствами та підтверджують різні періоди роботи позивача, є безпідставними. Крім того, варто зауважити, що в оскаржуваному рішенні від 21.07.2023 №77 зазначено «згідно довідок №8 від 12.04.2023 за період з 15.09.1984 по 15.09.1994», в той же час довідка від 12.04.2023 №8 підтверджує період роботи позивача у ПФ «Сунар» з 15.09.1994 по 10.09.2007.

З урахуванням вище наведеного, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ у Львівській області безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача період його роботи з 09.10.1989 по 15.09.1994 у кооперативі «Контракт», позаяк позивач до заяви про призначення пенсії за віком долучив необхідні документи, передбачені підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, з урахуванням вимог Порядку №637, а наведені відповідачем-2 аргументи (зауваження) щодо вказаного періоду роботи є безпідставними та необґрунтованими.

Оскільки мотиви прийняття ГУ ПФУ у Львівській області рішення від 21.07.2023 №77 щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 09.10.1989 по 15.09.1994 є помилковими, не відповідають приписам чинного законодавства та принципу верховенства права, то таке рішення слід скасувати як протиправне.

При вирішенні спору в частині позовних вимог зобов`язального характеру суд враховує, що умовами призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону №1058-IV з 01.01.2023 по 31.12.2023 є досягнення особою віку 60 років та наявність страхового стажу не менше 30 років.

Станом на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком та на дату досягнення ним віку 60 років безспірний страховий стаж становить 29 років 5 місяців 2 дні, тому, з урахуванням його періоду роботи з 09.10.1989 по 15.09.1994 у кооперативі «Контракт», який безпідставно не зараховано відповідачем-2 до страхового стажу позивача, страховий стаж ОСОБА_1 буде становити більше 30 років, тобто умова для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV виконується.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи досягнення позивачем віку 60 років ІНФОРМАЦІЯ_2 та його звернення із заявою про призначення пенсії 14.07.2023, право на отримання пенсії за віком відповідно до приписів статті 45 Закону №1058-IV у нього виникло з 08.05.2023 (тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку), оскільки звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Також у прохальній частині позовної заяви позивач просить, зокрема, зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу період роботи з 15.09.1984 по 15.09.1994 в кооперативі «Контракт». В той же час, матеріалами справи підтверджено, що позивач працював в кооперативі «Контракт» з 09.10.1989 по 15.09.1994, про що свідчить трудова книжка серії НОМЕР_1 , копія наказу від 14.09.1994 №24 та довідка кооперативу «Контракт» від 16.06.2023 №9.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих статтею 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 21.07.2023 №77 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області (до якого позивач звернувся за призначенням пенсії) призначити ОСОБА_1 з 08.05.2023 пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 09.10.1989 по 15.09.1994 в кооперативі «Контракт», та про відмову у задоволенні решти позовних вимог.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Львівській області (яким прийнято оскаржуване рішення) судовий збір у сумі 536,80 грн. пропорційно до задоволених вимог, сплата якого в розмірі 1073,60 грн підтверджується квитанцією від 07.09.2023 №4.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 21 липня 2023 року №77 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 з 08 травня 2023 року пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу період роботи з 09.10.1989 по 15.09.1994 в кооперативі «Контракт».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826).

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, місто Львів, вулиця Митрополита Андрея, 10, ідентифікаційний код 13814885).

Суддя О. О. Андрусенко