Справа № 440/5310/22
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2023-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Т.С. Канигіна
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 р. Справа № 440/5310/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2023, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/5310/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), в якій просив :

- визнати протиправним рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 13.06.2023 за №41 про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії згідно поданої заяви від 09.12.2021;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області усунути порушення прав позивача, допущені під час виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 у справі №440/5310/22 та виконати дане судове рішення у відповідності з його резолютивною частиною, а саме розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 09.12.2021 з урахуванням висновків суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 26.07.2023 у справі №440/5310/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову постанову, якою заяву про визнання протиправним рішення, вчиненого суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду в порядку ст. 383 КАС України задовольнити.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що в червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо неврахування довідок про заробітну плату для обчислення пенсії ОСОБА_1 від 26.03.2021 №533-03/103, від 26.03.2021 №533-1-03/103, від 26.03.2021 №533-2-03/103, виданих ТОВ "Донецький металургійний завод".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 09.12.2021, з урахуванням висновків суду.

Так, на виконання рішення суду у цій справі Полтавським окружним адміністративним судом 27.04.2023 виданий виконавчий лист №440/5310/22.

19.07.2023 постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження №72304261.

16.08.2023 постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції закінчено виконавче провадження №72304261 закінчено на підставі п. 9 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" (у зв`язку з повним фактичним виконанням).

Позивач, вважаючи протиправним рішення, вчиненого ГУ ПФУ в Полтавській області на виконання рішення суду звернувся до суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 13.06.2023 за №41 не є предметом спору у справі №440/5310/23.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

За змістом частини 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Із зазначено вбачається, що виконуючи рішення суду відповідач зобов`язаний враховувати обставини встановленні судовим рішенням.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з частиною 6 статті 383 КАС України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З системного аналізу вищезазначених норм права можна зробити висновок, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

При цьому, в контексті розуміння вимог чинного законодавства дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.

Аналізуючи положення статті 383 КАС України, слід дійти висновку, що судовий контроль у вказаному порядку здійснюється на стадії виконання рішення суду та в межах строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Забезпечуючи судовий контроль щодо виконання рішення, суд здійснює перевірку виключно в межах обставин досліджених та встановлених судовим рішенням.

Так, ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області від 13.06.2023 за №41 про відмову у призначенні пенсії, прийнятого на виконання рішення суду, ініціював встановлення судового контролю в порядку, передбаченому статтею 383 КАС України.

Досліджуючи правомочність застосування заходів судового контролю, колегія суддів акцентує увагу на тому, що Полтавський окружний адміністративний суд, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в рішенні від 14.12.2022, наголосив на тому, що перевірка достовірності виданих роботодавцями документів покладається саме на пенсійний орган, а сумніви пенсійного органу щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть слугувати підставою для відмови у врахуванні заробітної плати при призначенні чи перерахунку пенсії фізичній особі. З урахуванням викладеного, суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо неврахування довідок про заробітну плату для обчислення пенсії ОСОБА_1 від 26.03.2021 №533-03/103, від 26.03.2021 №533-1-03/103, від 26.03.2021 №533-2-03/103, виданих ТОВ "Донецький металургійний завод".

При цьому, судом не досліджувалось та не наводились висновки щодо відповідності поданої заяви про перерахунок пенсії вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1. Також в межах адміністративної справи № 440/5310/22 судом не досліджувався питання про наявність первинних документів щодо нарахування заробітної плати, як передбачено ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а лише констатувалась протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо неврахування довідок, які видані на тимчасово окупованій території.

З наведеного вбачається, що заявивши вимоги про визнання протиправним рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 13.06.2023 за №41 про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії згідно поданої заяви від 09.12.2021, заявником фактично порушено новий судовий спір із вимогами позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду фактично виконано відповідачем, що також підтверджується фактом існування постанови про закінчення виконавчого провадження, та позивач не погоджується із обставинами, які не були предметом дослідження при розгляді справи і щодо яких судовим рішенням при зобов`язанні суб`єкта владних повноважень до вчинення дій, не наводились відповідні висновки, суд вважає, що вирішення порушених питань можливе шляхом ухвалення рішення суду за наслідком розгляду вимог у порядку позовного провадження, а не шляхом постановлення ухвали в порядку статті 249 КАС України.

Протилежний підхід призведе до переоцінки обставин у справі та змісту судового рішення, що є неприпустимим.

Отже, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не позбавлений права та можливості захисту власних інтересів шляхом пред`явлення позовної заяви із визначеними способами захисту, які передбачені статтею 5 КАС України та кореспондують із повноваженнями суду, що регламентовані статтею 245 КАС України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що на момент розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням та доказів оскарження цієї постанови державного виконавця в судовому порядку позивачем не надано.

В свою чергу прийняття державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження як завершальної стадії судового розгляду свідчить про те, що подальший спір з приводу належного виконання такого рішення є неможливим, адже повноваження щодо вчинення дій з примусового виконання рішення суду, в тому числі щодо перевірки його виконання, належать передусім до виконавців.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області усунути порушення прав позивача, допущені під час виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 у справі №440/5310/22.

Одночасно суд апеляційної інстанції зважає на положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 по справі № 440/5310/22 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко І.С. Чалий