Справа № 380/5792/23
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2023-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 380/5792/23 пров. № А/857/12339/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Судової-Хомюк Н.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року (головуючий суддя Кисильова О.Й., м. Львів) у справі № 380/5792/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю МНП "ПРОМЕЛЕКТРО" до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

ТОВ МНП "ПРОМЕЛЕКТРО" звернулося в суд з позовом до Львівської митниці, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення від 26.10.2022 №UA209000/2022/210258/2 про коригування митної вартості товарів.

Обґрунтовує позов тим, що контролюючому органу надані усі необхідні документи на підтвердження митної вартості задекларованих товарів, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, які не містять розбіжностей та відображають відомості, що підтверджують ціну, яка була фактично сплачена за товар та витрат на транспортування, а тому аргументи митного органу про наявність розбіжностей у поданих для митного оформлення разом із митною декларацією документах є безпідставними.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що митна вартість товару, який ввозився на митну територію України, не могла бути визнана за ціною договору у зв`язку з встановленими неточностями та з ненаданням усіх додаткових документів. Вважає, що подані декларантом до митного оформлення документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. Вказує на відсутність відомостей про включення навантажувально-розвантажувальних робіт та портових зборів до митної вартості. Зазначає, що у договорі на транспортно-експедиційне обслуговування №065 ФСР від 04.02.2020 зазначено, що конкретні умови на перевезення подаються у вигляді Заявок, однак такі не надані до митного оформлення. Звертає увагу, що відомості у п.1.1 та 5.2 контракту від 13.11.2021 №20211113 зазначено, що товар постачається відповідно до специфікації; відповідно до п. 5.1-оплата здійснюється в розмірі 30% відповідно до проформи, проте відсотково сума здійсненої передоплати не відповідає сумі проформи. Також покликається на відсутність договору перевезення. Крім того, зазначає, що в контракті та ТСД та декларації країни відправлення різні печатки продавця.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив щодо її задоволення та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено доказами, які є в матеріалах справи, що 13.11.2021 між ТОВ МНП "Промелектро" Україна (Покупець) та FUAN KELIANG ELECTRICAL MACHINERY CO.LTD Китай (Продавець) укладений контракт № 20211113 (далі - Контракт № 20211113), п. 1.1 якого передбачено, що Продавець зобов`язаний продати, а Покупець зобов`язаний оплатити і прийняти на умовах FOB порт Фучжоу товари. Згідно із п. 2.1 Контракту № 20211113 ціна на товар визначається у доларах США на кожну партію товару із зазначенням у специфікаціях до укладеного Контракту, які є його невід`ємною частиною. За змістом п. 3.2, 3.3 Покупець зобов`язаний перевести авансовий платіж у розмірі 30% від загальної суми специфікації, залишок платежу здійснює після отримання коносамента.

Згідно специфікації № 02 від 24.11.2021, складеної до Контракту № 20211113, предметом поставки були 3-х фазні електродвигуни, загальна вартість яких складає 93 971,46 доларів США.

На виконання умов Контракту № 20211113 ТОВ МНП "Промелектро" 28.12.2021 здійснило оплату за товар у сумі 25 533,75 доларів США згідно платіжного доручення від 28.12.2021 № 225 та 30.09.2022 у сумі 68 437,71 доларів США згідно платіжного доручення від 30.09.2022 № 6, всього на загальну суму 93 971,46 доларів США.

24.10.2022 ТОВ МНП "Промелектро" через уповноваженого брокера подало до Львівської митниці електронну митну декларацію № UA209140/2022/112468.

Разом із митною декларацією позивач подав відповідачу наступні документи: пакувальний лист б/н від 05.08.2022; попередній рахунок (проформа інвойс) №YHWLL211113-2 від 24.11.2021; рахунок-фактуру (інвойс) № YHWLL211113-2 від 05.08.2022; коносамент (Bill of lading) № SZYH22082108B від 27.08.2022; міжнародну товаро-транспортну накладну (CMR) № 5623 DSL від 19.10.2022; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № 22C3509J417/00004 від 26.09.2022; платіжне доручення № 225 від 28.12.2021; платіжне доручення № 6 від 30.09.2022; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги № 1113 від 18.10.2022; прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 05.08.2022; доповнення (специфікація) до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 02 від 24.11.2021; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товару №20211113 від 13.11.2021; договір про надання послуг митного брокера № Є20141020 від 20.10.2016; копію митної декларації країни відправлення № 12579071 від 23.08.2022.

26.10.2022 Львівська митниця прийняла рішення № UA209000/2022/210258/2 про коригування митної вартості товарів, згідно якого митна вартість товарів відкоригована у бік збільшення до загальної суми 114322,50 доларів США.

У рішенні від 26.10.2022 № UA209000/2022/210258/2 про коригування митної вартості товарів, зокрема, у пункті п. 33, митний орган зазначив: "…Відповідно до п.1 ч. 4 cт. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-Vl (далі-МКУ) за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена; відповідно до п.1 ч. 4 cт. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Під час розгляду документів було виявлено наступне: - у рахунку на оплату перевезення не зазначено маршрут перевезення; - відомості у п.1.1 та 5.2 сказано, що товар постачається відповідно до специфікації; відповідно до п.5.1-оплата здійснюється в розмірі 30% відповідно до проформи, проте відсотково не відповідає сумі проформи; відсутній договір на перевезення. В контракті та ТСД та декларації країни відправлення різні печатки продавця.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Декларанту була скерована вимога наступного змісту: Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України прошу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу): 2) якщо рахунок сплачено. - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, б) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, переклади документів відповідно до вимог ст. 254 МКУ.

На вимогу декларантом надіслано: - прибуткові накладні; у договорі на транспортно-експедиційне обслуговування зазначено, що конкретні умови на перевезення подаються у вигляді Заявок - не надані до митного оформлення). Інших документів згідно вимоги не надано. Відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно з cт. 57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (cт. 59 МКУ) та методу 26 (cт. 60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (ст. 63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2r (cт. 64 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості для товару слугували МД: № т. 1 від 05.09.2022р. № UA209140/2022/092142, де митна вартість такого товару становить 4,50 дол. США за кг; № т. 3 від 22.10.2022р. № UA408020/2022/049174 де митна вартість такого товару становить 8,06 дол. США за кг; № т. 4 від 12.09.2022р. №UA204020/2022/022735 де митна вартість такого товару становить 8,01 дол. США за кг».

Львівська митниця прийняла картку відмови № UA209140/2022/222262 в прийнятті митної декларації № UA209140/2022/112468, в якій зазначила про неможливість завершення м/о у зв`язку із невірним заповненням граф 12, 43, 44, 45, 46, 47 МД (порушено умови декларування).

Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості від 26.10.2022 № UA209000/2022/210258/2, звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість, а відповідачем не надано доказів того, що подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації про митну вартість товару, відтак оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується.

У частині 2 статті 19 Конституції України та частині 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведені норми визначають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом ч.1,2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст.53 МК України).

Згідно з ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частина 3 ст.53 МК України передбачає обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті ( ч.5 ст.53 МК України ).

Згідно із ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції) здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу ( ч.3 ст.54 МК України ).

Частиною 5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Виходячи з аналізу наведених норм, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Разом з тим, витребовувати слід ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зі змісту приписів розділу ІІІ (Митна вартість товарів та методи її визначення) МК України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості.

Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановленні належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановленні достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Відповідно, колегія суддів звертає увагу, що рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

З вищенаведеного висновується, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 09 липня 2020 року (справа №804/5445/17), від 31 березня 2020 року (справа №809/1858/16), від 15 лютого 2022 року (справа № 826/12901/17).

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з тим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Колегія суддів наголошує, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що митна вартість ввезеного товару визначена позивачем за першим методом - ціною договору.

Для підтвердження заявленої митної вартості ввезених товарів декларант подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, зокрема, пакувальний лист б/н від 05.08.2022; попередній рахунок (проформа інвойс) №YHWLL211113-2 від 24.11.2021; рахунок-фактуру (інвойс) № YHWLL211113-2 від 05.08.2022; коносамент (Bill of lading) № SZYH22082108B від 27.08.2022; міжнародну товаро-транспортну накладну (CMR) № 5623 DSL від 19.10.2022; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № 22C3509J417/00004 від 26.09.2022; платіжне доручення № 225 від 28.12.2021; платіжне доручення № 6 від 30.09.2022; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги № 1113 від 18.10.2022; прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 05.08.2022; доповнення (специфікація) до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 02 від 24.11.2021; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товару №20211113 від 13.11.2021; договір про надання послуг митного брокера № Є20141020 від 20.10.2016; копію митної декларації країни відправлення № 12579071 від 23.08.2022.

На вимогу відповідача позивач додав прибуткові накладні, договір на транспортно-експедиційне обслуговування № 065/ФСР від 04.02.2020, довідку про транспортні витрати від 18.10.2022.

Як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, воно обґрунтоване тим, що митниця мала підстави вважати, що документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, наслідком чого стало корегування митної вартості.

Колегія суддів апеляційного суду вважає недоведеними відповідачем сумніви в обгрунтованості визначення декларантом митної вартості товару, виходячи з наступного.

Апеляційний суд зазначає, що однією з підстав прийняття відповідачем оскаржуваного рішення було те, що подані декларантом до митного оформлення документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар.

Судом встановлено, що у поданій до митного оформлення митній декларації №UA209140/2022/112468 у графі 22 зазначена загальна сума за рахунком 93971,46 доларів США, загальна кількість товару 1, 2, 3, 4 складає 1742 одиниць.

Згідно із специфікацією № 02 від 24.11.2021 до контракту № 20211113 від 13.11.2021 загальна вартість 1742 одиниць товару складає 93971,46 доларів США.

Як вбачається з попереднього рахунку № YHWLL211113-2 від 24.11.2021, рахунку- фактури (інвойс) № YHWLL211113-2 від 05.08.2022, ТОВ МНП "Промелектро" придбало 3-х фазні електродвигуни та запасні частини до них у кількості 1742 одиниць, загальна вартість яких складає 93971,46 доларів США.

Наведене також підтверджується платіжним дорученням від 28.12.2021 № 225, згідно якого ТОВ МНП "Промелектро" перерахувало на рахунок FUAN KELIANG ELECTRICAL MACHINERY CO.LTD 25 533,75 доларів США (призначення платежу - Контракт № № 20211113 від 13.11.2021). Згідно платіжного доручення від 30.09.2022 № 6 ТОВ МНП "Промелектро" перерахувало на рахунок FUAN KELIANG ELECTRICAL MACHINERY CO.LTD у розмірі 68 437,71 доларів США (призначення платежу - Контракт № № 20211113 від 13.11.2021), що у сумі становить 93 971,46 доларів США.

Отже, вказаними документами підтверджується, що ціна товару згідно із митною декларацією та поданих до неї документів складає 93 971,46 доларів США.

Зазначені обставини відповідачем не спростовані.

Що стосується доводів апелянта про відсутність відомостей про включення навантажувально-розвантажувальних робіт та портових зборів до вартості, то колегія суддів не приймає такі до уваги, оскільки в рахунку № 1113 від 18.10.2022 деталізовано і зазначено вартість кожної послуги, зокрема, вартість перевезення контейнера морем, складська обробка контейнера/вантажів, що якраз і включає навантажувально-розвантажувальні роботи, автоперевезення контейнера за межами території України.

Стосовно ненадання Заявок до митного оформлення, апеляційний суд зазначає, що статтею 53 МК України визначений перелік документів, що подаються на підтвердження заявленої митної вартості, і серед того переліку немає заявок (замовлень) чи будь-яких інших попередніх документів.

При цьому, як вже було попередньо зазначено, згідно з ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Щодо доводів апелянта, що у п.1.1 та 5.2 контракту від 13.11.2021 №20211113 зазначено, що товар постачається відповідно до специфікації; відповідно до п. 5.1- оплата здійснюється в розмірі 30% відповідно до проформи, проте відсотково сума здійсненої передоплати не відповідає сумі проформи, то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що на виконання умов Контракту № 20211113 позивач 28.12.2021 здійснив авансовий платіж у розмірі 25 533,75 доларів США згідно платіжного доручення від 28.12.2021 № 225 та 30.09.2022 у розмірі 68 437,71 доларів США згідно платіжного доручення від 30.09.2022 № 6.

Всього авансових платежів було здійснено на загальну суму 93 971,46 доларів США, яка зазначена в митній декларації та доданих до неї документах.

Колегія суддів звертає увагу, що сплата авансового платежу в більшій чи меншій сумі є виключно договірними відносинами між суб`єктами господарювання щодо поставки товару та часу такої поставки. При цьому, усі зазначені вище документи не містять розбіжностей у сумі, яка визначає вартість товару.

Твердження апелянта про відсутність договору перевезення спростовується укладеним договором між ТОВ МНП "Промелектро" (Клієнт) та ТОВ "ФСР Лоджистікс Україна" (Експедитор) на транспортно-експедиторського обслуговування від 04.02.2020 № 065/ФСР, пунктом п. 1.1 якого визначено, що Клієнт доручає, а Експедитор зобов`язується організувати за рахунок Клієнта транспортно-експедиційне обслуговування, перевезення експортно-імпортних і транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надання інших транспортно-експедиторських послуг Клієнтові за погодженням Сторін.

Зазначений договір позивач надав на вимогу митного органу.

Крім того, при митному оформленні товару позивач надав Коносамент №SZYН22082108В від 27.08.2022, який є самостійним транспортним документом.

Також митному органу було надано рахунок експедитора від 18.10.2022 №1113, в якому вказана вартість послуг з перевезення контейнера за межами території України (морем); складська обробка контейнера/вантажів за межами території України (включає навантажувально-розвантажувальні роботи та ін..); міжнародного автоперевезення контейнера за межами території України; міжнародного перевезення на території України; винагорода експедитора.

Вартість перевезення за межами України, яка зазначена в рахунку від 18.10.2022 № 1113 відповідає тому числовому значенню, який зазначений у довідці ТОВ "ФСР Лоджистікс Україна" № 18/10/22-1 від 18.10.2022 про транспортні витрати, наданої декларантом відповідачу під час митного оформлення вантажу.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач подав усі наявні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували ціну товару, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували правомірність декларування товару за основним методом. Водночас, митний орган не виконав обов`язку щодо зазначення конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а вказані відповідачем сумніви не можна визнати обґрунтованими, позаяк суду не надані докази того, що подані декларантом документи містять розбіжності, у них наявні ознаки підробки або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відтак оскаржуване рішення від 26.10.2022 №UA209000/2022/210258/2 про коригування митної вартості товарів підлягає скасуванню.

Інші доводи та аргументи скаржника, наведені ним у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року у справі № 380/5792/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді Н. М. Судова-Хомюк
Т. І. Шинкар