Справа № 320/7735/21
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/7735/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Єжелі А.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року, суддя Балаклицький А.І., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Київськолго окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 30.03.2021 №240289.

Відповідно до ухвали Київського окружного адміністративного суду від 05.07.2021 розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 13.09.2023 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.02.2021 відповідачем згідно із направленням на перевірку № 026465 від 05.02.2021, на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

Під час здійснення рейду, співробітниками Укртрансбезпеки був зупинений транспортний засіб марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу ОСОБА_1 .

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 було встановлено, що навантаження на строєну вісь склало 25,23т. при нормативно допустимому - 22 т., що засвідчено талоном зважування від 08.02.2021 час: 12:34 та складено довідку від 08.02.2021 про здійснення габаритно-вагового контролю.

За наслідками зважування, відповідачем складено акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №253624 та з результатами розгляду справи винесено постанову №240289 від 30.03.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 1 Закону України від 05 квітня 2007 року №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»: заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Постановою КМ України від 11.02.2915 №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті.

Відповідно до п.1 даного Положення, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМ України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на транспорті.

За змістом абзацу 1 пункту 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку теритріальні органи.

Пунктом 3 пос танови КМ України №592 від 26.06.2015 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату служби з переліком згідно з додатком 3, зокрема Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.

Відповідно до розпорядження КМ України від 03.03.2020 №196-р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» та наказу Державної служби України з безпеки на транспорті №340 від 09.09.2020 Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки реорганізовано шляхом злиття в північне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.

Розпорядженням КМ України №1579-р від 02.12.2021 «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державнох служби з безпеки на транспорті» утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби, реорганізувавши шляхом поділу відповіних міжрегіональних територіальних органів зазначеної служби згідно з додатком.

Північне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки реорганізовано у Відділ державного нагляду (контролю) у м. Києві та Відділ державного нагляду (контролю) у Київській області.

Стаття 1 Закону України від 05 квітня 2001 року №2344-III «Про автомобільний транспорт»: рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Частини 14-17 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт»: державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти.

Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства.

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Частини 1 та 4 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»: автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Стаття 33 Закону України від 08 вересня 2005 року №2862-IV «Про автомобільні дороги»: рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частина 2 статті 29 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух»: з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пункт 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР): за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Пункт 13 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року №1567 (далі - Порядок №1567): графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується наказом Укртрансінспекції або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин. Щотижневий графік складається з урахуванням проведення рейдових перевірок не частіше ніж один раз на квартал.

Пункт 14 Порядку №1567: рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Підпункт 2 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі - Порядок №879): вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Підпункт 4 пункту 2 Порядку №879: габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пункт 3 Порядку №879: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Пункт 16 Порядку №879: габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

Пункт 21 Порядку №879: у разі наявності підозри щодо перевищення нормативних габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, працівники пунктів габаритно-вагового контролю проводять його повторне зважування.

Пункт 28 Порядку №879: плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Пункт 30 Порядку №879: плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Пункт 31-1 Порядку №879: якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Водночас допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Слід зазначити, що обов`язок отримати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, а також внести плату за проїзд такого великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування покладається на перевізника.

За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

У спірних правовідносинах, які склались у цій справі підставою для накладення на позивача штрафу відповідно до оскаржуваної постанови від 30.03.2021 № 240289 слугувало перевезення транспортним засобом марки DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить позивачу, вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% від 5 до 10% включно при перевезенні вантажу, відповідальність за яке передбачена абзацом 14 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до п.3 Правил проїзду великогабаритноих та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переіздами, затверджених постановою КМ України від 18.01.1021 №30, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів , зазначених у п. 22.5 ПДР.

Разом з тим, як вже зазначено колегією суддів вище, пункт 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР): за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , встановлено, що навантаження на строєну вісь склало 25,23 т при нормативно допустимому - 22 т.

Про вказані вище дані результатів габаритно-вагового контролю свідчить талон зважування від 08.02.2021, час 12:34 (а.с.36).

Відповідно до ч.4 п.4 Порядку №1007/1207 контролюючими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було складено довідку про здійснення габаритно-вагового контролю від 08.02.2021 №036706 (а.с.39) та акт №026354 (а.с.40).

Щодо доводів суду першої інстанції про відсутність інформації про зважувального обладнання, колегія суддів зазначає.

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку №879 наведено визначення «Габаритно-ваговий контроль» - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, тощо.

Відповідно до п.12,13 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватися в робочому стані, періодично проводиться повірка з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва.

Документи на ваги завжди знаходяться у пункті здійснення габаритно- вагового контролю та надаються всім водіям для ознайомлення.

Порядком №422, встановленим КМ України від 20 травня 2013, визначена форма постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, зокрема додаток №5.

Всі визначені в даному додатку дані у постанові відповідачем були зазначені, у т.ч. номер постанови, дата прийняття, найменування особи, яка винесла постанову, найменування суб`єкта господарювання, тощо.

Водночас у даній постанові відсутня графа, яка вимагає зазначати дані щодо засобу, на якому здійснювалось вимірювання.

Не містить таких реквізитів і бланк акту (додаток3) про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Як вже зазначено колегією суддів вище, до матералів справи відповідачем надано відповідне свідоцтво про повірку законодавчоврегульованого засобу вимірювальної техніки, термін дії якого на час виникнення спірних правовідносин не закінчився.

Підстав сумніватися у достовірності даного свідоцтва або ж у тому, що саме на цих електронних автомобільних вагах було здійснено зважування автомобіля позивача, колегія суддів не має.

Суд першої інстанції зазначив в оскаржуваному рішенні, що на місці габаритно-вагового контролю відповідач не складав документів, а саме: довідки про результати здійснення контролю, акту про перевищення нормативних вагових параметрів, акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Проте, судом першої інстанції не було витребувано, а позивачем не надано доказів, які б свідчили про таку обставину, тоді як відповідачем до матеріалів справи надано всі необхідні документи, які свідчать про здійснення зважування автомоблія позивача на пункті зважування Дачне 08.02.2021. Місце розташування пункту габаритно-вагового контролю: автодорога М-05 Київ-Одеса.

У довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю зазначено всі вказані в бланку довідки реквізити, у т.ч. найменування автомобіля, номерний знак, найменування власника, марка напівпричіпа, його номерний знак та результати вагового контролю, а також зазначено посади та прізвища осіб, які здійснювали зважування.

Окрім того, в матеріалах справи знаходяться всі вищезазначені докази, які досліджені судом в ході розгляду справи.

Щодо доводів позивача та доводів суду першої інстанції про відсутність методики зважування транспортних засобів, що здійснюють перевезення рідких вантажів (сипучих), то колегія суддів зазначає, що відсутність такої методики не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортних засобів.

Так, на момент виникнення спірних правовідносин не була затверджена відповідна методика Мінекономрозвитку, якою б мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час провадення габаритно-вагового контролю.

У той же час, за приписами ст. 4, 29 Закону України «Про дорожній рух», ст. 33 Закону «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції КМ України і такий механізм здійснення контролю визначено Порядком №879.

Наведене узгоджується з подальшим скасуванням п.19 Порядку №879 постановою КМ України від 30 серпня 2017 №671 без визначення необхідності застосування затвердженого Мінекономрозвитку або іншою методикою габаритно-вагового контролю.

Згідно з п.12.5 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерсва транспорту від 14.10.197 №363 для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху.

Завантажуючи автомобіль, позивач мав врахувати дозволені навантаження на осі транспотрного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки пальним.

Окрім того, згідно з п.24 Порядку №879 після проведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проізд такий засіб спрямовується для здійснення габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може прожовжити подальший рух.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 15, 26, 28 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. У разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

На підтвердження направлення позивачу повідомлення про розгляд справи, який відбувся 30 березня 2021 з 09:30 до 16.00, відповідач долучив до справи відповідний лист на ім`я ОСОБА_1 від 10.03.2021 та трекінг відповідно до якого лист було вручено 16.03.2021 (а.с.50-53).

Отже, відповідачем доведено факт належного повідомлення позивача про час та місце розгляду матеріалів щодо порушення позивачем перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Доказів, які б спростували зазначені доводи відповідача, позивач до суду не надав.

Не надано позивачем до суду доказів, які б свідчили, що відповідач відмовив на вимогу позивача пред`явити документи, які б підтвердили повірку і сертифікацію вагового пункту.

Із матеріалів справи убачається, що на підтвердження факту проходження повірки засобу вимірювальної техніки, а саме вагів автомобільних електронних фірми ESIT Турція, AR-WIM, зав.№0011094 (а.с.47).

Зазначений доказ суд першої інстанції не прийняв до уваги.

Згідно з новим Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», що набрав чинності 1 січня 2016 року, засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності.

Вимірювальний пристрій - засіб вимірювальної техніки, у якому виконується лише одна із складових частин процедури вимірювання.

Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки відповідачем було надано до справи та досліджено судом.

Та обставина, що в постанові не зазначено найменування вммірювального засобу, на думку суду не є доказом того, що вимірювання відбулося на іншому засобі.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначена у постанові сума штрафу відповідає вищезазначеній нормі закону.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішення, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова прийнята відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог, які б свідчили про недотримання відповідачем вимог вищезазначеної норми КАС України та інших норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому таке рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення та ухвалити нове судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.