Справа № 160/19299/22
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про зміну способу та порядку виконання судового рішення

27 листопада 2023 рокуСправа №160/19299/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Шульги Олексія Івановича про встановлення способу або зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2022 року (26 листопада 2022 року направлено засобами поштового зв`язку) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника і виплати пенсії з 12.10.2022 року згідно довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області від 11.01.2022 року за № 33/24/С-5950 про розмір грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийняти рішення щодо проведення ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника на пенсію за вислугу років та здійснити відповідно до частин 3, 18 ст. 43, частини 3 ст. 51 та частин 1, 3 ст. 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб провести перерахунок і виплату ОСОБА_1 з 12.10.2022 року пенсії згідно довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області від 11.01.2022 року за № 33/24/С-5950 з урахуванням усіх складових та додаткових видів її грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) й премії, що містяться у довідці з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

За наслідками розгляду означеної позовної заяви, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 року у справі №160/19299/22 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника і виплати пенсії з 12.10.2022 року згідно довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області від 11.01.2022 року за № 33/24/С-5950 про розмір грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийняти рішення щодо проведення ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника на пенсію за вислугу років та здійснити відповідно до частин 3, 18 ст. 43, частини 3 ст. 51 та частин 1, 3 ст. 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб провести перерахунок і виплату ОСОБА_1 з 12.10.2022 року пенсії згідно довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області від 11.01.2022 року за № 33/24/С-5950 з урахуванням усіх складових та додаткових видів її грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) й премії, що містяться у довідці з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ).

Означене судове рішення набрало законної сили 10.03.2023 року.

23.03.2023 року ОСОБА_1 отримано 2 (два оригінала) виконавчих листа, та копію судового рішення від 07.02.2023 року з відміткою про набрання законної сили.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 року заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення способу і порядку виконання рішення суду у справі №160/19299/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, повернути заявнику без розгляду.

14.11.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 14.11.2023 року через систему «Електронний суд» заява представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Шульги Олексія Івановича про встановлення способу або зміну способу та порядку виконання судового рішення, в якій заявник просить суд розглянути питання встановлення способу і порядку виконання судового рішення у справі № 160/19299/22, яке набрало законної сили, шляхом ухвалення додаткового рішення по справі, яким зобов`язати Головне управління провести перерахунок і виплату ОСОБА_1 з 12.10.2022 року пенсії в разі втрати годувальника згідно довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області від 11.01.2022 за № 33/24/С-5950 з урахуванням усіх складових та додаткових видів її грошового забезпечення.

Аргументи даної заяви зводяться до наступного. До 28.02.2019 року ОСОБА_1 отримувала пенсію за віком, яку було призначено за нормами Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що в свою чергу підтверджено пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 видане 06.12.2004 року УПФУ в м. Новомосковськ та яке міститься в матеріалах судової справи і було надано позивачем з позовною заявою. Згідно матеріалів пенсійної справи ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , як вдова пенсіонера МВС, згідно власної заяви з 14.02.2019 року отримує пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону № 2262-ХII та ніколи не отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262, а отже, для прийняття рішення щодо проведення ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника на пенсію за вислугу років у Головного управління відсутні підстави, оскільки існують певні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення суду у справі № 160/19299/22. Враховуючи вищевикладене, суд приймаючи рішення у справі № 160/19299/22, не визначив способу або порядку виконання судового рішення, а за таких умов виникає необхідність ухвалення додаткового рішення по справі.

За відомостями з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.11.2023 року зазначена вище заява розподілена та передана судді Пруднику С.В.

16.11.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до провадження адміністративну справу №160/19299/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Призначено заяву представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Шульги Олексія Івановича про встановлення способу або зміну способу та порядку виконання судового рішення у судовому засіданні.

В судове засідання 27.11.2023 року сторони не прибули.

Частиною 2 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

За приписами частини 4 статті 229 КАС України встановлено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, безпосередньо дослідивши наявні докази у справі та надавши їм оцінку, прийшов до наступного висновку.

Згідно із положеннями ч.3 ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, з аналізу вищевикладеної норми вбачається, що остання пов`язує можливість зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення у виняткових випадках за умови доведення заявником існування конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у певний строк.

Суд зазначає, що вищенаведені норми не дають чітких роз`яснень щодо цих підстав, підкреслюючи роль судового розсуду в оцінці заявлених обставин.

Разом з тим, під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність виключних обставин, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду боржником, зазначення настання обставин, що дозволяють виконати рішення суду протягом визначеного терміну. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

При цьому, порядок виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Також суд зазначає, що відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Приписами статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

При цьому, суд зазначає, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути ефективним як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).

Також, засіб юридичного захисту має бути ефективним в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 року у справі Аксой проти Туреччини (Aksoy v. Turkey), п. 95).

Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що ефективний засіб правового захисту у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 жовтня 2019 року по справі №840/3112/18.

Враховуючи обставини необхідності обрання найбільш ефективного способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.

Судом установлено, що до 28.02.2019 ОСОБА_1 отримувала пенсію за віком, яку було призначено за нормами Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що в свою чергу підтверджено пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 видане 06.12.2004 УПФУ в м. Новомосковськ та яке міститься в матеріалах судової справи і було надано позивачем з позовною заявою.

Згідно матеріалів пенсійної справи ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , як вдова пенсіонера МВС, згідно власної заяви з 14.02.2019 року отримує пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону № 2262-ХII та ніколи не отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262, а отже, для прийняття рішення щодо проведення ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника на пенсію за вислугу років у Головного управління відсутні підстави, оскільки існують певні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення суду у справі № 160/19299/22.

Суд зазначає, що встановлення такого способу виконання, про який просить представник відповідача, направлено на своєчасне та повне виконання судового рішення, а також відповідає вимогам прямих норм ст. 124 Конституції України.

Одночасно суд враховує, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Аналізуючи встановлені судом обставини у поєднанні з наведеними нормативними положеннями, а також враховуючи відсутність доказів повного виконання відповідачем рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 року у справі №160/19299/22 і тривалий характер невиконання такого судового рішення відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви зміну способу та порядку виконання рішення суду та наявність підстав для її задоволення відповідно до статті 378 КАС України.

Керуючись статтями 241-244, 248, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Шульги Олексія Івановича про встановлення способу або зміну способу та порядку виконання судового рішення задовольнити.

Зобов`язати Головне управління провести перерахунок і виплату ОСОБА_1 з 12.10.2022 року пенсії в разі втрати годувальника згідно довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області від 11.01.2022 за № 33/24/С-5950 з урахуванням усіх складових та додаткових видів її грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Копію ухвали суду надіслати (видати) учасникам справи (їх представникам) та заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник