Справа № 300/7117/23
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2023 р. справа № 300/7117/23

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чуприни О.В.

за участю:

секретаря судового засідання - Савченко Н.В.,

позивача - не з`явився,

представника відповідача - Вагилевича В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною і скасування постанов у ВП НОМЕР_3 від 05.09.2023 про відкриття виконавчого провадження, від 05.09.2023 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, від 11.09.2023 про арешт коштів боржника, а також зобов`язання закрити виконавче провадження НОМЕР_3, і стягнення 10 000,00 гривень моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) 16.10.2023 звернулася в суд із адміністративним позовом до Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі по тексту також - відповідач державна виконавча служба, орган державної виконавчої служби, державний виконавець, Відділ) про визнання протиправною і скасування постанов у ВП НОМЕР_3 від 05.09.2023 про відкриття виконавчого провадження, від 05.09.2023 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, від 11.09.2023 про арешт коштів боржника (надалі по тексту також - оскаржувані постанови), а також зобов`язання закрити виконавче провадження НОМЕР_3, і стягнення 10 000,00 гривень моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою старшого державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.09.2023 відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_3 з примусового виконання постанови Управління благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради DL №2300066 від 10.07.2023. Коментованою постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі по тексту також - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 гривень.

05.09.2023 державний виконавець також виніс постанову ВП НОМЕР_3 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та 11.09.2023 - постанову ВП НОМЕР_3 про арешт коштів боржника.

За доводами позивача, державним виконавець безпідставно виніс оскаржувані постанови від 05.09.2023 і 11.09.2023, оскільки штраф у розмірі 340,00 гривень сплачено у встановлений термін 17.08.2023, про що повідомлено Управління благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради Івано-Франківської області шляхом направлення квитанції на офіційну електронну адресу Долинської міської ради Івано-Франківської області: , та листа із проханням переадресувати направлені докази належному структурному підрозділу Долинської міської ради. Крім того, ОСОБА_1 19.09.2023 повідомила державну виконавчу службу про сплату штрафу в розмірі 340,00 гривень за постановою стягувача та надалі підтверджуючі документи. В свою чергу, Управління благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради Івано-Франківської області підтвердила сплату боржником штрафу 17.08.2023 та просила повернути виконавчий документ без виконання. Незважаючи на вказані обставини, державний виконавець не закрив виконавче провадження НОМЕР_3, що, на думку позивача, суперечить нормам та вимогам чинного законодавства. З наведених підстав просила позив задовольнити в повному обсязі.

За наслідками виконання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху від 20.10.2023 (а.с.27-28, 32-40), Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 07.11.2023 відкрито провадження у адміністративній справі (а.с.41-42) за правилами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України).

Судовий розгляд призначено на 28.11.2023 о 10:30 год. (а.с.41-42).

На виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 07.11.2023, відповідач направив поштовим зв`язком письмові пояснення від 16.11.2023 за №48471 та витребувані докази, які зареєстровані в суді 20.11.2023 (а.с.54-55, 56-167).

Відповідач вказав на відсутність підстав для зняття арешту з коштів боржника та закінчення (завершення) виконавчого провадження, оскільки ОСОБА_1 не сплачено витрати виконавчого провадження.

Також відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву від 16.11.2023 за №48469, який надійшов на адресу суду 23.11.2023 (а.с.168-172).

Відповідач не погоджується з доводами позивача, викладеними у позовній заяві та вказує на їх не обґрунтованість з огляду на наступні обставини. За доводами відповідача виконавчий збір - це свого роду санкція за невиконання рішення боржником в добровільному порядку. У випадку виконання рішення боржником до відкриття виконавчого провадження та надання підтвердження виконання виконавцю (вже після відкриття виконавчого провадження) виконавчий збір на підставі винесеної постанови стягненню не підлягає. А витрати виконавчого провадження - це фактично понесені витрати органу ДВС, пов`язані з організацією на проведенням виконавчих дій, які стягуються з боржника незалежно від моменту сплати боргу (до чи після відкриття виконавчого провадження). По виконавчому провадженні НОМЕР_3 ОСОБА_1 заборгованість згідно виконавчого документу сплачено у строки, встановлені статтею 3001 КУпАП, що підтверджується копією квитанції, наданої позивачем державному виконавцю після відкриття виконавчого провадження. Отже, зобов`язання позивача щодо сплати штрафу згідно постанови №2300066 від 10.07.2023 нею виконано. Однак на момент відкриття виконавчого провадження та винесення оскаржуваних постанов, відомостей про сплату штрафу не було. Як стверджує відповідач, виконавче провадження відкрито 05.09.2023, а згідно копії квитанції, наданої позивачем та повідомлення Управління благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради вже після відкриття виконавчого провадження, штраф було сплачено 17.08.2023. Таким чином, зобов`язання щодо сплати виконавчого збору по виконавчому провадженні НОМЕР_3 у позивача не виникло. При цьому по виконавчому провадженні НОМЕР_3 у позивача є невиконане зобов`язання щодо сплати мінімальних витрат виконавчого провадження. Відповідач вважає, що єдиною підставою для звернення до суду з даним позовом є невиконання позивачем свого обов`язку відповідно до частини 4 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто невиконання обов`язку щодо надання органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення штрафу, підтвердження сплати цього штрафу, що призвело до направлення постанови про накладення штрафу (виконавчого документу) для примусового виконання до Відділу як наслідок, виникнення у позивача зобов`язання щодо сплати витрат виконавчого провадження. У зв`язку із вказаним просив відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо заявлених позовних вимог із підстав, визначених у відзиві на позов.

Позивач у судове засідання не з`явилася, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. У адміністративному позові просила розгляд скарги проводити без її участі у зв`язку із територіальною віддаленістю.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень частини 1 і 2 статті 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (частина 3 статті 268 КАС України). На підставі вказаного судом розглянуто справи без участі представника відповідач.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши зміст позовної заяви, письмові пояснення відповідача, заслухавши пояснення позивача, дослідивши і оцінивши в сукупності докази, наявні у матеріалах даної адміністративної справи, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення проти них, судом встановлено такі обставини.

Постановою Управління благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради Івано-Франківської області від 10.07.2023 DL №2300066 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 гривень. Зокрема, за змістом коментованої постанови 26.04.2023 о 16 год. 49 хв. в м. Долина за адресою: проспект Незалежності, 7, особа, яка керувала автомобілем Ford Kuga державний номерний знак НОМЕР_1 порушила вимогу дорожнього знаку, а саме здійснила зупинку в зоні дії знаку 3.34. "Зупинку заборонено", чим порушила пункт 8.4 "в" і пункт 3.34 додатку 1 розділу 33 Правил дорожнього руху України та частини 1 статті 122 КУпАП. Фотозйомка (відеозапис) проводився спецзасобом марки Samsung SM-Т395 (а.с.58).

Коментована постанова отримана позивачем 20.07.2023 (а.с.58).

Згідно платіжної інструкції №0.0..1 від 17.08.2023 ОСОБА_1 сплатила штраф у розмірі 340,00 гривень на рахунок Долинської міської територіальної громади (а.с.35) та 17.08.2023 направлено квитанцію на офіційну електронну адресу Долинської міської ради Івано-Франківської області: та листа із проханням переадресувати направлені докази Управлінню благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради Івано-Франківської області (а.с.36).

Управління благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради Івано-Франківської області направило до Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції лист №590 від 30.08.2023, який надійшов на адресу виконавчої служби 04.09.2023, щодо відкриття виконавчого провадження по постанові DL №2300066 від 10.07.2023 про стягнення з ОСОБА_1 680,00 гривень штрафу на користь держави (а.с.57).

Отримавши такий лист, старший державний виконавець Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 05.09.2023 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3 з примусового виконання постанови Управління благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради DL №2300066 від 10.07.2023, згідно якої постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави штраф в сумі 680,00 гривень (а.с.60). Така постанова направлена на адресу позивача супровідним листом від 05.09.2023 за №35702 (а.с.59, 60).

Також в межах виконавчого провадження НОМЕР_3 державним виконавцем винесено постанову від 05.09.2023 про визначення боржнику мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 230,00 гривень, постанову від 05.09.2023 про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 68,00 гривень та постанову від 11.09.2023 про арешт коштів боржника, які направлені на адресу ОСОБА_1 супровідними листами від 05.09.2023 за №№35706, 35704 та від 11.09.2023 за №36766 (а.с.61-62, 63-65, 66-67).

Позивач, направила на адресу державного виконавця заяву від 19.09.2023, яка отримана останнім 20.09.2023, в якій повідомила про сплату штрафу за постановою DL №2300066 від 10.07.2023 із долученням відповідної квитанції, у зв`язку з чим просила закрити виконавче провадження НОМЕР_3 та зняти арешт з коштів боржника (а.с.68-69, 72).

В свою чергу, державний виконавець звернувся до Управління благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради із запитом від 25.09.2023 за №38801 про надання вичерпної інформації щодо надходження оплати штрафу від ОСОБА_1 на суму 340,00 гривень згідно квитанції від 17.08.2023 (а.с.74-75).

Листом від 29.09.2023 за №666 Управління благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради повідомило державного виконавця про сплату 17.08.2023 ОСОБА_1 штрафу в сумі 340,00 гривень згідно постанови DL №2300066 від 10.07.2023 (а.с.76).

Також, листом від 03.10.2023 за №676 Управління благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради просило повернути постанову DL №2300066 від 10.07.2023 стягувачу без виконання (а.с.79).

Позивач як боржник у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_3, вважаючи протиправними постанови від 05.09.2023 про відкриття виконавчого провадження, визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, та від 11.09.20923 про арешт коштів боржника, звернулася з цим позовом до суду за захистом порушеного права, ставлячи вимогу про їх скасування та закриття виконавчого провадження.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує положення Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 за №1404-VIII (надалі по тексту також - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню за правилами вимог частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII підлягають рішення на підставі, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Як передбачено частинами 1, 5, 7 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти/електронні гроші боржника.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (частина 4 статті 27 Закону №1404-VIII).

Відповідно до частини 1, 2 статті 42 Закону №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються, зокрема, із стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Згідно наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 за №2830/5 видами витрат виконавчого провадження, поряд з іншими, є плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України №1404-VIII "Про виконавче провадження" плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення (частина 4 статті 42 Закону №1404-VIII).

Відповідно до пункту 2 розділу IV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5 (надалі по тексту також - Інструкція №512/25), виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Повертаючись до фактичних обставин справи, встановлених вище по тексту судового рішення, Управління благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради Івано-Франківської області скерувало до Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції лист №590 від 30.08.2023, який надійшов на адресу виконавчої служби 04.09.2023, щодо відкриття виконавчого провадження по постанові DL №2300066 від 10.07.2023 про стягнення з ОСОБА_1 680,00 гривень штрафу на користь держави (а.с.57, 58).

В свою чергу, державний виконавець 05.09.2023 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3 з примусового виконання постанови Управління благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради DL №2300066 від 10.07.2023, згідно якої постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави штраф в сумі 680,00 гривень (а.с.60).

Частиною другою статті 291 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

Згідно із частинами 1, 2 статті 3001 КУпАП у разі сплати відповідальною особою, зазначеною у частині першій статті 142 цього Кодексу, або громадянином (резидентом) України, який ввіз на територію України транспортний засіб, зареєстрований за межами України, 50 відсотків розміру штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), до вручення такої постанови або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили така постанова вважається виконаною.

У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частинах першій та другій статті 142 цього Кодексу, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню.

Відтак, аналізуючи наведені положення КУпАП слід дійти висновку, що копія постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів підлягає врученню або надісланню особі, щодо якої винесено таку постанову, і така постанова набирає законної сили лише після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення. У разі сплати відповідальною особою, 50 відсотків розміру штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення, зокрема, протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили така постанова вважається виконаною.

Тільки у разі несплати особами штрафу в повному розмірі протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню.

Матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спростовано, що постанова Управління благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради Івано-Франківської області DL №2300066 від 10.07.2023 ОСОБА_1 отримала 20.07.2023, про що зазначено у самій же постанові (а.с.58).

Як свідчить платіжна інструкції №0.0..1 від 17.08.2023 ОСОБА_1 17.08.2023 сплатила штраф у розмірі 340,00 гривень згідно постанови DL №2300066 від 10.07.2023 на рахунок Долинської міської територіальної громади (а.с.35), що також підтверджено листами Управління благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради від 29.09.2023 за №666 і від 03.10.2023 за №676 (а.с.76, 79).

З наведеного слідує, що позивач сплатила штраф у повному розмірі (340,00 гривень) згідно постанови DL №2300066 від 10.07.2023 протягом тридцяти днів (17.08.2023) з дня набрання постановою законної сили (20.08.2023), а отже така постанова, в сулу вимог частини 2 статті 3001 КУпАП, не підлягала направленню на примусове виконання до державної виконавчої служби.

Незважаючи на вказане Управління благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради направило на адресу державної виконавчої служби листа про примусове виконання постанови DL №2300066 від 10.07.2023.

В матеріалах справи відсутні будь які пояснення та докази щодо підстав (причин) звернення Управлінням благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради до примусового виконання постанови DL №2300066 від 10.07.2023, в тому числі листа від 30.08.2023 із проханням стягнути із позивача штраф у розмірі 680,00 гривень, без врахування обставини сплати ОСОБА_1 відповідного штрафу.

Як стверджує позивач 17.08.2023 нею направлено квитанцію на офіційну електронну адресу Долинської міської ради Івано-Франківської області: та листа із проханням переадресувати направлені докази Управлінню благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради Івано-Франківської області (а.с.36).

На підтвердження таких доводів, ОСОБА_1 долучила до матеріалів справи фотозображення (скріншот) із особистого кабінету електронної пошти (а.с.36).

Зміст постанови DL №2300066 від 10.07.2023 містить інформацію із проханням надіслати копію завіреного банком платіжного документу, що засвідчує факт сплати суми штрафу до Управлінню благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради на адресу: м. Долина, проспект Незалежності, 5, кабінет №13 або фотокопію на email: . (а.с.58).

Позивач пояснила суду причини направлення квитанцію на офіційну електронну адресу Долинської міської ради Івано-Франківської області: , вказавши на відсутність у примірнику постанови, отриманої позивачем, іншої електронної адреси.

В матеріалах справи відсутній примірник постанови DL №2300066 від 10.07.2023, яку отримала позивач, відповідно у суду відсутня можливість перевірити доводи позивача з даного приводу.

Разом з тим, у розглядуваному випадку суд звертається до положень Закону України "Про звернення громадян" №393/96-ВР від 02.10.1996 (надалі по тексту - Закон №393/96-ВР).

Згідно частини 6 статті 5 коментованого Закону письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

За вимогами частини 3 статті 7 Закону №393/96-ВР якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Зважаючи на наведені норми цього Закону, на переконання суду, Долинська міська рада Івано-Франківської області, отримавши на офіційну електронну адресу від ОСОБА_1 листа із проханням скерувати квитанцію про сплату штрафу Управлінню благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради Івано-Франківської області, мала можливість переадресувати його відповідному структурному підрозділу.

Не направлення позивачем доказів про сплату штрафу на електронну адресу: , яка зазначена у постанові DL №2300066 від 10.07.2023, з урахуванням сплати такого штрафу протягом тридцяти днів з дня набрання постановою законної сили і направлення таких доказів на офіційну адресу Долинської міської ради , на переконання суду, не може бути підставою для ствердження, що така постанова є невиконаною та підлягає примусовому виконанню згідно Закону України "Про виконавче провадження".

Виходячи із матеріалів справи, постанова Управлінням благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради DL №2300066 від 10.07.2023 про стягнення із ОСОБА_1 штрафу в сумі 340,00 гривень, помилково скерована на примусове виконання до державної виконавчої служби, оскільки штраф позивачем сплачений 17.08.2023 (в межах встановленого строку для добровільного виконання), і така сплата підтверджується листами Управління благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради, скерованими на адресу відповідача.

У розглядуваному випадку, суд не вбачає протиправності в діях державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття провадження НОМЕР_3 від 05.09.2023, оскільки, державному виконавцю стало відомо про сплату 17.08.2023 позивачем штрафу, тільки після відкриття виконавчого провадження із заяви позивача від 19.09.2023 і листів Управління благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради від 29.09.2023 за №666 і від 03.10.2023 за №676.

Державний виконавець зобов`язаний здійснювати виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" та інших законодавчих норм. Оскільки Управлінням благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради було пред`явлено до виконання виконавчий документ, який відповідав вимогам, встановлених статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження", то відповідач в силу вимог частини 5 статті 26 коментованого Закону, зобов`язаний розпочати примусове виконання постанови DL №2300066 від 10.07.2023.

Втім, враховуючи ту обставину, що Управління благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради безпідставно скерувало до примусового виконання постанову DL №2300066 від 10.07.2023 про стягнення із позивача штрафу, оскільки такий штраф сплачений позивачем 17.08.2023, та згідно листа від 03.10.2023 за №676 просило повернути таку постанову без виконання, суд дійшов висновку, що постанова від 05.09.2023 про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3 підлягає скасуванню.

ОСОБА_1 сплатила штраф згідно постанови DL №2300066 від 10.07.2023 протягом 30 днів з дня набрання законної сили такої постанови, тобто до виникнення обов`язку в Управління благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради направляти такий документ на примусове виконання, а також до відкриття виконавчого провадження, а тому не може бути боржником, на якого, згідно закону, покладається обов`язок щодо виконання (в даному випадку повторного виконання) такої постанови.

Позовні вимоги у частині визнання протиправними та скасування постанови від 05.09.2023 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та від 11.09.2023 про арешт коштів боржника в межах ВП НОМЕР_3 є взаємопов`язаними та похідними від вимоги про визнання протиправною та скасування постанови від 05.09.2023 про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_3.

Отже, визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження тягне за собою (автоматично) скасування заходів спрямованих на таке примусове виконання рішення, в тому числі постанови від 05.09.2023 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та від 11.09.2023 про арешт коштів боржника.

Частиною 4 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, серед яких є: надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина 5 статті 59Закону №1404-VIII).

Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкцією №512/25 не визначено випадки, за яких мінімальні витрати виконавчого провадження не стягуються із боржника, у разі виконання виконавчого документа до відкриття виконавчого провадження.

Однак, враховуючи те, що позивач оплатив у встановлений законом строк штраф згідно постанови DL №2300066 від 10.07.2023, а отже виконавчий документ був виконаний задовго до відкриття виконавчого провадження, суд вважає, що ОСОБА_1 не може нести відповідальність у вигляді стягнення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, яке відкрито через помилкове звернення такої постанови до примусового виконання.

Звідси й доводи відповідача про можливість зняття арешту із коштів боржника тільки у разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби витрат виконавчого провадження, є недоречними.

В частині позовної вимоги про зобов`язання відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_3 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", суд відзначає наступне.

Так, згідно вимог пункту 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Водночас, згідно пункту 10 частини 1 статті 39 коментованого Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

Як свідчать матеріали справи, Управління благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради, листом від 03.10.2023 за №676 просило повернути постанову DL №2300066 від 10.07.2023 стягувачу без виконання (а.с.79).

Отже, державний виконавець, в силу вимог пункту 10 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII, за наслідками отримання листа про повернення виконавчого документу без виконання, зобов`язаний закінчити виконавче провадження НОМЕР_3 на підставі пункту 10 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" та повернути постанову DL №2300066 від 10.07.2023 стягувачу.

Станом на момент розгляду справи, відсутні будь які докази щодо закінчення виконавчого провадження НОМЕР_3, що свідчить про допущену державним виконавцем бездіяльності в частині не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження згідно пункту 10 частини 1 статті 39 коментованого Закону.

Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 9 КАС України).

З приводу позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 10 000,00 гривень, яка полягає у душевних переживаннях і стражданнях, у зв`язку з неправомірними діями відповідача, та породжує почуття безнадійності у верховенстві закону, то суд, оцінивши аргументи позивача, дійшов висновку, що позов в цій частині не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначений в статті 23 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Так, відповідно до положень частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Окрім того, правове регулювання відшкодування моральної шкоди також здійснюється частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, суд враховує роз`яснення, надані у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 за №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", де зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що саме по собі порушення прав особи ще не свідчить про заподіяння їй моральної шкоди, оскільки така шкода повинна мати певний прояв у вигляді, зокрема, фізичних та/або душевних страждань, приниженні честі і гідності тощо, і наявність таких обставин повинна довести особа, яка вважає, що їй заподіяно моральну шкоду.

Відтак, оцінивши і проаналізувавши викладені позивачем доводи, суд вказує на недоведеність позивачем того, що оскаржуваними діями (бездіяльністю) відповідача йому заподіяно моральну шкоду, а саме позивач не надав належних пояснень та будь-яких доказів того, в чому полягає моральна шкода, якими доказами вона підтверджується (наявність душевних переживань, погіршення стану здоров`я тощо), наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та заподіянням йому шкоди, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди тощо.

Беручи до уваги встановлені обставини та наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною і скасування постанов у ВП НОМЕР_3 від 05.09.2023 про відкриття виконавчого провадження, від 05.09.2103 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, від 11.09.2023 про арешт коштів боржника, а також зобов`язання закрити виконавче провадження НОМЕР_3, і стягнення 10 000,00 гривень моральної шкоди, підлягає до часткового задоволення

Щодо розподілу судових витрат суд відзначає, що позивач на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи (а.с.13).

Згідно вимог абзацу 2 частини 5 статті 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналіз вказаної правової норми свідчить, що основною умовою для стягнення судових витрат з іншої сторони на користь особи, є понесення таких витрат особою.

Суд не стягує з відповідача витрати по сплаті судового збору так як останні позивачем фактично не понесені.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесені ними судові витрати при розгляду даної справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу таких витрат.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною і скасувати постанову Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.09.2023 про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3.

Визнати протиправною і скасувати постанову Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.09.2023 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження НОМЕР_3.

Визнати протиправною і скасувати постанову Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.09.2023 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні НОМЕР_3.

Визнати протиправною бездіяльність Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не винесення постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_3 на підставі пункту 10 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 за №1404-VIII.

Зобов`язати Долинський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винести постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_3 на підставі пункту 10 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 за №1404-VIII.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його виготовлення в повному обсязі.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Строк подання апеляційної скарги не може бути поновлено.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), АДРЕСА_1 ;

відповідач - Долинський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ідентифікаційний код юридичної особи 34536065), пр. Незалежності, 3, м. Долина, Калуський район, Івано-Франківська область, 77500.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Рішення не набрало законної сили.

Суддя ______________ Чуприна О.В.

/підпис/

"____" ______________ 2023 року

м.п.