Справа № 160/19605/23
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
04.08.2023 року Військової академії (м. Одеса) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , у якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової академії (м. Одеса) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 24 696,59 грн.
В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що на підставі наказу начальника Військової академії відповідач зарахований курсантом на 1-ий курс навчання до військової академії та на підставі наказу начальника Військової академії призначений на посаду курсанта В подальшому начальник навчального курсу звернувся до командування військової академії з рапортом про відрахування курсанта ОСОБА_1 з навчання у військовій академії за недисциплінованість. Про порядок відшкодування курсантом витрат пов`язаних з утриманням курсантів у ВВНЗ ОСОБА_1 попереджений.
ВІдповдіно до довідки-розрахунку від 07.06.2018 року № 1/55/501, складеної Військовою академією (м. Одеса), загальний розмір витрат, пов`язаних з утриманням відповідача, становить 24 696, 59 грн.
14.07.2023 року відповідачу направлено вимогу-пропозицію про порядок та строки відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанту вищому навчальному закладі від 14.07.2023 року № 26/1/46.
Добровільного переказу коштів на розрахунковий рахунок позивача в рахунок існуючої заборгованості відповідач не здійснив з письмовою заявою про відстрочку чи розстрочку сплати вказаної суми до позивача не звертався.
З урахуванням вищенаведеного, позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою від 28.08.2023 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Ухвала від 25.09.2023 року направлена на адресу відповідача, проте конверт повернувся на адресу суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання».

Відповідно до змісту абзацу четвертого частини четвертої статті 124 КАС України у разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.

За правилами частини одинадцятої статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

При цьому беруться до уваги положення частини шостої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно із якими у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Отже, отримавши повідомлення поштового органу з якого вбачається, що поштове відправлення не вручено адресату з незалежних від суду причин, суд робить висновок, що ухвала суду про відкриття провадження у справі вважається врученою позивачу.

Суд вказує, що до повноважень судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, а відповідно до частини другої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 Європейський суд з прав людини зауважив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, враховуючи, що ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 року повернуто до суду з незалежних від суду причин, суд зробив висновок, що вказана ухвала вважається належним чином врученою адресату, а відповідач вважається таким, що був належно повідомлений про відкриття провадження у справі № 160/19605/23.

Також, в силу ч. 4 ст. 124, ч. 8 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.

Відповідач, на виконання ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, не надіслав до суду письмового відзиву на адміністративний позов та не повідомив про поважність причин ненадання відзиву.

Відповідно до ч. 6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки у суду достатньо доказів для прийняття рішення у справі, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представників сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, встановив таке.

ОСОБА_1 - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України серії НОМЕР_2 , виданий Баглійським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області 15.10.2008 року.

З матеріалів справи видно, що 11.08.2017 року між міністерством оборони в особі начальника військової академії та солдатом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу.

Відповідно до умов договору відповідач зобов`язується, зокрема відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Відповідно до копії витягу з наказу від 11.08.017 року № 48-РС призначити на посаду «курсант» ОСОБА_1 .

Згідно із копії витягу з наказу 28.08.2017 року № 183 військовослужбовця за контрактом солдата ОСОБА_1 з 28.08.2017 року поставлено на всі види забезпечення за курсантськими нормами.

Відповідно до копії витягу з наказу від 07.08.2018 року № 40-РС солдата ОСОБА_1 відраховано з числа курсантів Військової академії «за недисциплінованість» та розірвано контракт про проходження військової служби ( навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу з солдатом ОСОБА_1 «через службову невідповідність».

Військова академія (м. Одеса) з 04.09.2017 року по 07.06.2018 року здійснювала матеріально-технічне забезпечення та відповідно до наказу від 07.08.2018 року № 116, за яким розірвано контракт з ОСОБА_1 , склала довідку-розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням курсантів, а саме:

- грошове забезпечення - 24666,23 грн;

- продовольче забезпечення - 30,36 грн;

- всього 24696,59 грн.

01.09.2019 року ОСОБА_1 ознайомлений під підпис, що підтверджується матеріалами справи.

14.07.2023 року на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу-пропозицію про порядок та строки відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі від 14.07.2023 року № 26/1/46, в якій запропоновано відповідачу протягом 10 днів з моменту отримання цієї вимоги, сплатити суму заборгованості на корись Військової академії (м.Одеса) у розмірі 24 696,59 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Добровільного переказу коштів на розрахунковий рахунок позивача в рахунок існуючої заборгованості відповідач не здійснив з письмовою заявою про відстрочку чи розстрочку сплати вказаної суми до позивача не звертався, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із позовною заявою.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин та релевантні їм джерела права.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» , до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Частиною 1 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.

Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.

Курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку (ч. 10 ст. 25 Закону).

Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі визначає Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964 (Порядок № 964).

Пунктами 3, 4 Порядку №964 встановлено, що. відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних, з:грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.. Розрахунок фактичних витрат здійснюється закладом вищої освіти згідно з нормами утримання курсантів.

Відповідно до п.6. Порядку витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю, зокрема, курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання.

Наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України 16.07.2007 N 419/831/240/605/537/219/534 затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах.

Положеннями п. 1.2. Порядку №419/831/240/605/537/219/534 визначено, що зобов`язання про добровільне відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням, зазначається в контракті під час його укладання.

У разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ.

Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ.

Згідно із п. 1 контракту, укладеного між керівником вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти і солдатом ОСОБА_1 , останній ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання), і добровільно взяв на себе зобов`язання в тому числі, відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, в якому проходить військову службу (навчання) в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Підпис ОСОБА_1 в реквізитах контракту, свідчить про те, що він ознайомився і погодився з його умовами.

Довідка-розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням курсанта містить згоду ОСОБА_1 з її розрахунком та відмітку про те, що він зобов`язується сплатити суму заборгованості на рахунок Військової академії (м. Одеса), про що свідчить власний підпис курсанта.

Суд зазначає, що відповідач не оскаржив наказу позивача № 116 від 07.06.2018 року в частині зобов`язання його відшкодувати витрати пов`язані з його утриманням у Військовій академії (м. Одеса).

Пунктом 7 Порядку №964 передбачено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та зважаючи на відсутність доказів відшкодування витрат відповідачем, суд зробив висновок про обґрунтованість і доведеність вимог Військової академії (м. Одеса) про стягнення з ОСОБА_1 , понесених витрат на навчання та задоволення позовної заяви.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, розподіл судових витрат зі сплати судового збору на користь позивача не здійснюється.

Оскільки під час розгляду даної справи свідки судом не залучались та судові експертизи не призначались, судові витрати понесені позивачем з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Військової академії (м. Одеса) (65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 10) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про відшкодування витрат - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової академії (м. Одеса) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 24696,59 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 28.11.2023 року.

Суддя С.В. Ніколайчук