Справа № 520/29780/23
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 листопада 2023 року № 520/29780/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченко А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області Хаткевич Інга Іванівна (майдан Павлівський, буд. 4,м. Харків), Державного реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області Перебоєва Тетяна Іванівна (майдан Павлівський, буд. 4,м. Харків) про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації ХМР Харківської області Хаткевич Інги Іванівни від 18.07.2023р. № 68499094 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

-зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації ХМР Харківської області Хаткевич Інгу Іванівну повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.07.2023р. № 56210087 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з урахуванням правової оцінки, наданої в рішенні суду.

-визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації ХМР Харківської області Перебоєвої Тетяни Іванівни від 19.07.2023р. № 68512060 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

-зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації ХМР Харківської області Перебоєву Тетяну Іванівну повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.07.2023р. № 56209269 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з урахуванням правової оцінки, наданої в рішенні суду.

Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням № 68499094 від 18.07.2023р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації ХМР Харківської області Хаткевич Інгою Іванівною - (Відповідач-1) відмовлено заявнику ОСОБА_1 - (Позивач) у державній реєстрації прав на земельну ділянку з кадастровим № :01:000:0114 площею 0,4222 га, розташовану на території Бугаївської сільської рада, КСП «Восток» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі того, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Рішенням № 68512060 від 19.07.2023р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації ХМР Харківської області Перебоєвою Тетяною Іванівною - (Відповідач-2) відмовлено заявнику ОСОБА_2 - (Позивач) у державній реєстрації прав на земельну ділянку з кадастровим № :03:000:0901 площею 4,7662 га, розташовану на території Бугаївської сільської рада, КСП «Восток» для веденням товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі того, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Також зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько Позивача - ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалась із земельних ділянок з кадастровими номерами № :01:000:0114 площею 0,4222 га та № :03:000:0901 площею 4,7662 га, а загальною площею 5,1884 га, розташованих на території Бугаївської сільської рада, КСП «Восток» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали померлому на підставі одного єдиного Державного акту про право приватної власності на землю ІІІ-ХР № 081363 від 29.12.2002р.

Спадкові права на майно вирішувались Позивачем в судовому порядку.

Так, ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.11.2016р. затверджено мирову угоду між ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 від 10 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа: державний нотаріус Балаклійської державної нотаріальної контори про встановлення факту прийняття спадщини, про визнання спадкоємцями першої черги, про встановлення власності на долю в спадщині, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним.

Згідно визнаної судом мирової угоди її сторони дійшли таких домовленостей, зокрема:

п.11. За позивачем ОСОБА_1 визнається право власності на 1/2 частки земельної ділянки розташованої на території Бугаївської сільської ради, площею 5,1884 га, після смерті бабусі та батька.

п.12. За позивачем ОСОБА_4 визнається право власності на 1/2 частки земельної ділянки розташованої на території Бугаївської сільської ради, площею 5,1884 га, після смерті бабусі та батька.

Тобто зі змісту пунктів 11 та 12 затвердженої судом мирової угоди вбачається, що сторони поділили спадкове майно, та дійшли згоди, що земельна ділянка, площею 5,1884 га, розташована на території Бугаївської сільської ради, після смерті батька, ОСОБА_3 , відійдуть у власність синів спадкодавця: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , по 1/2 частки кожному.

14.07.2023р. Позивач звернувся до Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області з заявою № 56210087 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим № :01:000:0114 площею 0,04222 га та з заявою № 56209269 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим № :03:000:0901 площею 4,7662 га на підставі ухвали Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.11.2016р.

Рішенням № 68499094 від 18.07.2023р. Відподачем-1 відмовлено у державній реєстрації прав на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0114 площею 0,4222 га.

Рішенням № 68512060 від 19.07.2023р. Відповідачем-2 відмовлено у державній реєстрації прав на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0901 площею 4,7662 га.

Підставою для відмови, як Відповідачем-1 так і Відповідачем-2 зазначено, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. В рішеннях також вказано, що в ухвалі Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.11.2016р. не зазначено кадастрові номери земельних ділянок, не враховано відомості Державного акту, в якому зазначено дві земельні ділянки, що не дає змоги однозначно встановити об`єкт нерухомого майна, право на який заявлено до державної реєстрації.

При цьому, Відповідачі посилаються на ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та на п. 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.

Позивач не погоджується з прийнятими рішеннями, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасування, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Державні реєстратори прав на нерухоме майно при здійсненні повноважень у сфері державної реєстрації прав в своїй діяльності керуються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон), Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок), іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. З Закону державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором з урахуванням вимог, встановлених абзацами першим - третім цієї частини, крім випадку, передбаченого абзацом п`ятим цієї частини.

Однією з засад державної реєстрації прав є внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Матеріалами справи підтверджено, що 14.07.2023 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради Небувайлом М.В. представником Широкорад М.М., за довіреностю від 13.09.2021 подано заяву № 56210087 для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0114 загальною площею 0,4222 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за ОСОБА_1 .

Заявником, як підставу виникнення права власності на земельну ділянку до заяви додано:

-копію Державного акту на право приватної власності ІІІ-ХР 081363 від 29.12.2002 року на земельну ділянку загальною площею 5,1884 га, розташовану на території Бугаївської сільскої ради, КСП «Восток» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із зазначеннмя двох земельних ділянок з кадастровими номерами :03:000:0059 площею 4,762 га та з кадастром номером :01:000:0114 площею 0,4222 га.;

-ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.11.2016 по справі № 623/1914/16-ц «про затвердження мирової угоди» відповідно до якої розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа: державний нотаріус Балаклійської державної нотаріальної контори про встановлення факту прийняття спадщини, про визнання спадкоємцями першої черги, про встановлення власності на долю в спадщині та визнається права власності за позивачами на частки земельних ділянок, розташованих на території Бугаївської сільської ради, площею 5,1884 га. Примірник ухвали Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.11.2016 по справі № 623/1914/16-ц, який поданий заявником має відмітку суду про не набрання чинності.

Статтею 10 Закону визначені повноваження державного реєстратора.

Положеннями частини 3 статті 10 Закону передбачено, що державний реєстратор:

-встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

-перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

-під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані-особи.

Згідно із п. 12 Порядку під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру, Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Єдиний реєстр документів), а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав.

Статтею 30 Закону України «Про державний земельний кадастр», яка кореспондується із ст. 33 Закону, визначена взаємодія інформаційних систем Державного реєстру прав та Державного земельного кадастру.

Державний реєстр прав та Державний земельний кадастр за допомогою програмних засобів ведення інформаційних систем забезпечують у режимі реального часу отримання, зокрема, державними реєстраторами відомостей з Державного земельного кадастру про права на земельні ділянки, зареєстровані до 2013 року, а також відомостей з Державного земельного кадастру про земельні ділянки.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей отриманих з Державного земельного кадастру шляхом взаємодії з Державним реєстром прав - право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0114 загальною площею 0,4222 га. зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі Державного акту ІІІ-ХР 081363.

Згідно ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення, інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок.

Відомостями про земельну ділянку, що вносяться до Державного реєстру прав, є відомості про її кадастровий номер (ч. З ст. 13 Закону).

Відповідно до вимог п. 29 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141, до Державного реєстру прав вносяться відомості про земельну ділянку - її кадастровий номер, відомості про земельну ділянку, меліоративну мережу, складову частину меліоративної мережі вносяться автоматично на підставі відомостей, отриманих з Державного земельного кадастру в порядку відповідної інформаційної взаємодії.

Статтею 27 Закону визначені підстави для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди (п. 10 ч. 1 ст. 27 Закону).

Судом встановлено, що в ухвалі Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.11.2016 по справі № 623/1914/16-ц «про затвердження мирової угоди» не зазначено кадастрові номери земельних ділянок, не враховано відомості Державного акту, в якому зазначено дві земельні ділянки, що не дає змоги однозначно встановити об`єкт нерухомого майна, право на який заявлено до державної реєстрації.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону державна реєстрація проводиться шляхом перевірки документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень та прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав).

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Розглянувши у сукупності заяву, документи заявника, відомості отримані з Державного земельного кадастру в порядку взаємодії з Державним реєстром прав, проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0114 загальною площею 0,4222 га, на думку суду, неможливо.

Відповідно до п. 4. ч. 1 ст. 24 Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у випадку, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно.

Частиною 2 статті 24 Закону передбачено, що за наявності підстав для відмови у державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

На підставі вищевикладеного, суд робить висновок, що керуючись пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону державним реєстратором прийнято рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій № 68499094 від 18.07.2023.

Таким чином, вказане рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій прийняте у відповідності до вищенаведених норм законодавства у сфері державної реєстрації прав, а тому не підлягає скасуванню.

Рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій № 68512060 від 19.07.2023 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0901 прийнято з таких же підстав, що і рішення № 68499094 від 18.07.2023.

Щодо вимог позивача по зобов`язанню державних реєстраторів Департаменту реєстрації Харківської міської ради повторно розглянути заяви про державну реєстрацію прав № 56209269, № 56210087 від 14.07.2023.

Статтею 11 Закону визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення державної реєстрації прав забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Положеннями частини 4 ст. 26 Закону визначено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, державний реєстратор чи посадова особа територіального органу Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону) вносить відомості про скасування відповідного рішення до Державного реєстру прав та відновлює розгляд відповідної заяви.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачі по справі є суб`єктами владних повноважень для яких рішення судів є обов`язковими для виконання. А безпосередня діяльність у сфері реєстрації прав проводиться виключно в межах та у спосіб, передбачений законодавством України, в тому числі положень ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», норми кого є спеціальними нормами.

Суд вказує, що згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Відповідач надав підтвердження правомірності прийнятих своїх дій, а відтак довів правомірність того, що він діяв у відповідності до приписів ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд приходить до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які не підтверджуються достатніми доказами, що свідчить про не обґрунтованість позовних вимог, а отже, оскаржувані постанови прийняті з урахуванням всіх обставин, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 245, 246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області Хаткевич Інга Іванівна (майдан Павлівський, буд. 4,м. Харків, 61003), Державного реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області Перебоєва Тетяна Іванівна (майдан Павлівський, буд. 4,м. Харків, 61003) про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.