Справа № 2а-12231/11/1370
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2011-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2011 р. № 2а-12231/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Русенко І.Я.,

представника позивача Буляка І.Я.,

представники відповідачів не з`явились,

третя особа не з`явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного управління юстиції у Львівській області, відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафу, -

встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося до суду з позовом до Головного управління юстиції у Львівській області, відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, в якому просить суд визнати протиправними дії державного виконавця та скасувати постанову про накладення штрафу від 17.10.2011 року ВП № 28305261.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю постанови про накладення штрафу, у зв`язку із невідповідністю виконавчого документа вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо такий документ відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», в іншому випадку відмовити у відкритті виконавчого провадження, про що винести відповідну постанову. Крім того, зазначає, що виконавче провадження не підвідомче ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській області. Враховуючи викладене вважає, що відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого документа, який не відповідає вимогам, які передбаченим Законом України «Про виконавче провадження`є протиправним, що зумовило його звернення до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві. Додатково пояснив, що виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», у зв`язку з не зазначенням у ньому дата прийняття і номеру рішення, за яким видано виконавчий документ, а також ідентифікаційний код боржника та стягувача. Враховуючи викладене, вважає, що постанова про накладення штрафу є протиправною, просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачі явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення. Про причини неявки суд не повідомили, а тому суд ухвалив розглядати справу без їх участі.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області винесено виконавчий лист № 2-а-55-08 від 29.07.2011 року про зобов`язання позивача провести перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 за 2005-2006 роки з урахуванням надбавки до посадового окладу за таємність за мінусом виплаченої 10% надбавки до посадового окладу за таємність.

Керуючись ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження`ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській області відкрито виконавче провадження з виконання вказаного вище виконавчого листа, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 28305261 від 22.08.2011 року.

У зв`язку з невиконанням без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії та зумовлює настання відповідальності, керуючись ст.ст. 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження`відповідачем винесено постанову про накладення штрафу ВП № 28305261 від 17.10.2011 року, яким до позивача застосовано штраф в розмірі 1020 грн. 00 коп.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюється Законом України «Про виконавче провадження`від 21.04.1999 року № 606-XІV.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Щодо твердження позивача про невідповідність постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження вимогам, передбаченим ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із незазначенням у ній ідентифікаційного номеру боржника, дати набрання постановою законної сили та строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд зазначає наступне.

Вимоги до виконавчого листа, передбачені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з положенням вказаної статті, одними з обов`язкових реквізитів, які зазначаються у виконавчому документі є дата набрання законної (юридичної) сили рішенням, та строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі, зокрема, зазначаються ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню.

Щодо незазначення у виконавчому документів ідентифікаційних коду боржника, суд зазначає, що вказаний код зазначається у виконавчому документі за його наявності. Проте, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність у державного виконавця відомостей про ідентифікаційний код боржника на момент виконавчого документа.

Ідентифікаційний код боржника у виконавчому провадженні може зазначатися у виконавчому документі лише у разі, якщо такі відомий органу, що видає виконавчий документ. Так само й інші відомості, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зазначаються у виконавчому документі, у випадку якщо вони відомі такому органу чи посадовій особі, що видає виконавчий документ. Отже, суд вважає, що зазначення таких реквізитів у виконавчому документі не є обов`язковим у випадку, якщо вони не відомі органу, що його видає.

Вимоги щодо зазначення у виконавчому документі індивідуальних ідентифікаційних номерів та кодів сторін виконавчого провадження спрямовані на їх ідентифікацію та покликані сприяти державному виконавцю у примусовому виконанні судового рішення. Незазначення у виконавчому листі ідентифікаційного коду боржника не становить перешкоди державному виконавцю в його ідентифікації та жодним чином не впливає на права та обов`язки позивача, як боржника у виконавчому провадженні, а тому не може бути самостійною підставою для визнання виконавчого документа таким, що не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо твердження позивача про невідповідність виконавчого листа від 04.08.2011 року № 27982454 вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з незазначенням у ньому дати і номеру рішення, за яким видано вказаний вище виконавчий документ, ідентифікаційного коду боржника та стягувача, суд зазначає наступне.

Вимоги до виконавчого листа, передбачені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з положенням п. 2 ч. 1 цієї статті, одними з обов`язкових реквізитів, які зазначаються у виконавчому документі є дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ.

З матеріалів справи вбачається, що у виконавчому листі містяться всі обов`язкові реквізити, зокрема дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ. Так, виконавчий лист виданий 29.07.2011 року на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі № 2-а-55-08. Крім того, позивачем не доведено наявності жодних інших обставини, що перешкоджали б відкриттю державним виконавцем виконавчого провадження.

Щодо доводів позивача про непідвідомчість вказаного виконавчого провадження ВДВС ГУЮ у Львівській області, суд зазначає наступне.

Як вбачається з положень ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження`на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, за якими: боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, міські, районні, міжрайонні, інші прирівняні до них прокуратури, військові прокуратури гарнізонів, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; сума зобов`язання становить від трьох до десяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Інші виконавчі провадження, що перебувають на виконанні в органах державної виконавчої служби, можуть передаватися до відділів примусового виконання рішень в установленому Міністерством юстиції України порядку.

Згідно з Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 року № 1261, пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра праці та соціальної політики. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління в районах, містах і районах у містах.

Отже, ГУ ПФУ у Львівській області є територіальним підрозділом центрального органу виконавчої влади, а саме Пенсійного фонду України, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження», виконання вказаного вище рішення покладається на ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській області.

Згідно з ч. 1 ст. 25 вказаного Закону, державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред`явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Під час розгляду справи судом встановлено, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не закінчився, такий виконавчий документ відповідає вимогам, передбаченим ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження`та пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Крім того, позивачем не доведено наявності жодних інших обставин, що перешкоджали б відкриттю державним виконавцем виконавчого провадження.

Щодо доводів позивача про те, що формування грошового забезпечення, з якого має провадитись перерахунок пенсії ОСОБА_1 , знаходиться поза компетенцією ГУПФУ у Львівській області, суд вказує на те, що вказані обставини не впливають на правомірність оскаржуваної постанови.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем належним чином використано надані йому Законом України «Про виконавче провадження`права щодо накладення на боржника штрафу та винесення про це постанови, за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду, що зобов`язує його виконати певні дії. Інші підстави для скасування постанови про накладення штрафу, позивачем не наводяться.

Узагальнюючи викладене вище, суд вважає, що постанова відповідача про накладення штрафу від 17.10.2011 року № 28305261 винесена у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а тому є правомірною.

Щодо інших відповідачів у справі - ГУЮ у Львівській області та ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській області, то позивачем не заявлено до них жодних самостійних позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги безпідставним та необґрунтованим, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати згідно з ст. 94 КАС України стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 21 листопада 2011 року.

Суддя Гулик А.Г.

З оригіналом згідно

Суддя Гулик А.Г.