Справа № 183/11473/23
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 183/11473/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Ясенової Т.І.,

секретарі судового засідання Рівній В.В.

за участі представника позивача Булаха Є.Ю.,

представника відповідача Пасс К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Пасс Катерини Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2023 року в адміністративній справі №183/11473/23 (головуючий суддя першої інстанції Сорока О.М.) за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Туркменістану ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації та забезпечення видворення, -

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області звернулось 10.10.2023 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до громадянина Туркменістану ОСОБА_1 про продовження строку примусового затримання, з метою вжиття заходів щодо його ідентифікації та примусового видворення на 6 місяців.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.04.2023 року у справі №183/4492/23 громадянина Туркменістану ОСОБА_1 затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців. Строк перебування закінчується 14.10.2023 року.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2023 позов задоволено частково.

Продовжено строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Туркменістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на три місяці, починаючи з 14.10.2023 року по 14.01.2024 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що спеціальною нормою, яка визначає підстави для продовження строку тримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, є частина 11 статті 289 КАС України, зміст якої розкривається частиною 13 цієї ж статті. В даному випадку відповідач ідентифікований, як особа громадянин Туркменістану, співпрацював і продовжує співпрацювати з міграційною службою. На сьогоднішній день ОСОБА_2 вже видана довідка компетентним органом про звернення за захистом в Україні, яка дійсна до 10.01.2024 року, внаслідок чого продовження строку затримання та перебування у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації та забезпечення видворення є не доцільним, оскільки особа ідентифікована, рішення про видворення призупинене до прийняття рішення про встановлення статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, тому на думку представника відповідача, у цьому випадку не існує необхідних умов для застосування спеціальної норми, яка визначає підстави для продовження строку тримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування таких осіб. Крім того, ОСОБА_3 запрошений третьою особою - громадянином України, який, в свою чергу поручився за особу, яка до отримання статусу біженця може проживати в його житловому будинку, розташованому на території Новомосковського району Дніпропетровської області.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив вимоги скарги залишити без задоволення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник позивача просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.02.2023 року працівниками Новомосковського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 складено протокол серії ПР МДН № 004768 про адміністративне правопорушення у зв`язку із порушенням міграційного законодавства.

За результатами розгляду справи прийнято постанову, якою ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн..

Зазначена постанова відповідачем не оскаржена, штраф сплачено.

В результаті здійсненої перевірки та з пояснень ОСОБА_4 встановлено, що він прибув на територію України 15 листопада 2018 року в особистих справах, а отже вважається іноземцем, який прибув на територію України на підставі ч.16 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» на період наданого дозволу на в`їзд.

23.02.2023 року за порушення правил перебування на території України Новомосковським відділом ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_4 прийнято рішення №4 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, яким відповідача зобов`язано залишити територію України у термін до 04.03.2023 року.

Відповідач з вказаним рішенням ознайомлений, не оскаржував його, але в строк до 04.03.2023 року за межі України не виїхав, тобто не виконав зазначене рішення.

Крім того, 07.09.2021 року працівниками Новомосковського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_4 складався протокол серії ПР МДН №002201 про адміністративне правопорушення у зв`язку із порушенням останнім міграційного законодавства.

За результатами розгляду справи прийнято постанову, якою ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн..

Зазначена постанова відповідачем не оскаржена, штраф сплачено.

07.09.2021 року за порушення правил перебування на території України та з метою забезпечення положень статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відносно ОСОБА_5 відділом ГУ ДМС у Дніпропетровській області було прийнято рішення №8 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, яким відповідача зобов`язано залишити територію України у термін до 06.10.2021 року .

Відповідач з вказаним рішенням ознайомлений, не оскаржував його, але в строк до 06.10.2023 року за межі України не виїхав, тобто не виконав зазначене рішення.

З матеріалів справи також вбачається, що громадянина Туркменістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.10.2021 року засуджено за частиною 1 статті 185 КК України, перебував на обліку Новомосковського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області за вказаним вироком та знятий з обліку 28.10.2022 року.

ГУ ДМС у Дніпропетровській області 29.05.2023 року направлено лист до Посольства Туркменістану в Україні з проханням щодо придбання авіаквитка громадянину Туркменістану ОСОБА_6 з метою виконання ним рішення про примусове видворення, прийняте Новомосковським відділом ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 12.04.2023 року, проте відповідь до теперішнього часу не надійшла.

Крім того, згідно листа від 05.06.2023 року №4877.5/361-23 громадянин Туркменістану ОСОБА_7 звернувся до ГУ ДМС в Одеській області із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, у зв`язку з чим заходи щодо ідентифікації та примусового видворення громадянина Туркменістану ОСОБА_1 призупинено до моменту прийняття рішення за результатами розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Між тим, особа, яка звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, продовжує перебувати в ПТПІ до остаточного прийняття рішення за заявою , відомості про таку особу до дипломатичних представництв або консульських установ держави її походження не надсилаються, після завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, територіальний орган ДМС того самого дня письмово повідомляє адміністрацію ПТПІ та заінтересований орган про прийняте рішення та надсилає факсимільним або електронним зв`язком копію підтвердних документів.

За рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.04.2023 року у справі №183/4492/23 громадянина Туркменістану ОСОБА_1 затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців. Строк перебування закінчується 14.10.2023 року.

У зв`язку з наведеним ГУ ДМС України в Дніпропетровській області звернулось до суду з даним позовом.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 11 статті 289 КАС України (редакція після внесення змін Законом №2952-ІХ не змінилась) строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до вимог частин 12-13 статті 289 КАС України про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації; неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

З аналізу зазначених норм вбачається, що під час вирішення адміністративного позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

При цьому, на позивача покладено обов`язок висвітлити, які дії або заходи вживалися для ідентифікації іноземця або особи без громадянства.

Судом встановлено, що особа відповідача ідентифікована як громадянин Туркменістану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого є паспорт НОМЕР_1 , виданий 02.02.2015 року строком дії з 01.02.2025 року.

ГУ ДМС України у Дніпропетровській області зверталось із листами до Директора Посольства Туркменістану в Україні з метою сприяння щодо придбання авіаквитка громадянину Туркменістану для виконання рішення про примусове видворення, прийняте Новомосковським ГУ ДМС в Дніпропетровській області від 12.04.2023 року.

Як зазначалось вище, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.04.2023 року у справі №183/4492/23 громадянина Туркменістану ОСОБА_1 затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців.

Вказане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 25.04.2023 року.

Громадянин Туркменістану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , напочатку червня 2023 року звернувся до ГУ ДМС в Одеській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, про що свідчить лист ГУ ДМС в Одеській області від 05.06.2023 року №4877.5/361-23.

Колегія суддів звертає увагу, що така заява подана відповідачем лише після рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.04.2023 року у справі №183/4492/23, яким громадянина Туркменістану ОСОБА_1 затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців.

Стаття 1 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює гарантії, що стосується вислання іноземців.

За змістом цієї норми іноземець, який законно проживає на території держави, не може бути висланий за її межі інакше ніж на виконання рішення, прийнятого відповідно до закону, і повинен мати можливість: a) наведення доводів проти свого вислання; b) перегляду своєї справи; і c) представлення з цією метою перед компетентним органом або перед особою чи особами, призначеними цим органом. Іноземець може бути висланий ще до того, як він здійснив свої права, передбачені в підпунктах «a», «b» та «c» пункту 1 цієї статті, коли таке вислання є необхідним в інтересах публічного порядку або ґрунтується на міркуваннях національної безпеки.

В межах даної справи всі ці гарантії дотримані, як під час вирішення питання про затримання відповідача, так і під час вирішення питання про продовження строку затримання.

Позивач посилається в позові на те, що у зв`язку зі звернення ОСОБА_4 до Г У ДМС в Одеській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, на виконання вимог статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та вимог Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» заходи щодо ідентифікації та примусового видворення громадянина Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , призупинено до моменту прийняття рішення за результатами розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Так, відповідно до пункту 14 частини 3 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 року №141, у разі звернення іноземця або особи без громадянства із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, адміністрація ПТПІ того самого дня надсилає заяву для розгляду до територіального органу ДМС, на території обслуговування якого знаходиться ПТПІ, з одночасним повідомленням цього органу телефоном або електронними засобами зв`язку.

Про звернення іноземця або особи без громадянства із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, адміністрація ПТПІ впродовж наступного робочого дня після такого звернення письмово повідомляє заінтересований орган з одночасним інформуванням про це телефоном чи електронними засобами зв`язку.

Територіальний орган ДМС упродовж наступного робочого дня з дня отримання заяви інформує ПТПІ та заінтересований орган про прийняте рішення щодо прийняття заяви до розгляду чи відмови в прийнятті заяви до розгляду або припинення розгляду заяви у разі надходження такого клопотання від іноземця або особи без громадянства.

У разі прийняття щодо особи рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не оскарженого особою в установленому законодавством порядку, ПТПІ та заінтересований орган інформуються невідкладно шляхом надсилання листа.

При цьому особа, яка звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, продовжує перебувати в ПТПІ до остаточного прийняття рішення за заявою.

Відомості про таку особу до дипломатичних представництв або консульських установ держави її походження не надсилаються.

Після завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, територіальний орган ДМС того самого дня письмово повідомляє адміністрацію ПТПІ та заінтересований орган про прийняте рішення та надсилає факсимільним або електронним зв`язком копію підтвердних документів.

Таким чином, з урахуванням наведених вище матеріалів справи, судом першої інстанції вірно зазначено, що Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області доведено вжиття всіх належних та допустимих заходів, спрямованих на ідентифікацію відповідача та забезпечення видворення останнього за межі території України, з чим погоджується колегія суддів.

Між тим, внаслідок неодержання інформації з країни громадянської належності громадянина Туркменістану ОСОБА_1 стосовно придбання авіаквитка вказаній особі з метою виконання такою особою рішення про примусове видворення, прийняте Новомосковським відділом ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 12.04.2023 року, а так само подання заяви ОСОБА_9 до ГУ ДМС в Одеській області про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, є підстави для продовження строку затримання громадянина Туркменістану ОСОБА_1 у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що у зв`язку із неможливістю забезпечити примусове видворення відповідача, а також те, що термін утримання відповідача у Миколаївському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, закінчується, а також те, що ГУ ДМС України в Одеській області не прийнято рішення за заявою ОСОБА_4 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, висновок суду першої інстанції про продовження строку затримання відповідача на три місяці є правильним, оскільки такий строк має бути достатнім для вжиття заходів щодо його ідентифікації та примусового видворення.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 12.11.2020 року у справі №473/1650/20

Доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 289, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2023 року в адміністративній справі №183/11473/23 залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2023 року в адміністративній справі №183/11473/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя Т.І. Ясенова