Справа № 580/9787/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2023-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року справа № 580/9787/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) подала позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі Головне управління, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 07.08.2023 № про відмову у виплаті недоотриманої пенсії ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити виплату ОСОБА_1 нараховану та недоотриману пенсію померлого чоловіка ОСОБА_2 за період з 23.08.2018 до 30.04.2022 у сумі 8453,03 гривень на підставі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року у справі № 580/4196/21 та за період з 01.04.2019 до 30.09.2022 у сумі 223774,80 гривень на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2022 у справі № 580/8604/21 відповідно до ст. 61 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

В обґрунтування позовних вимог представник позивачка зазначив, що згідно рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року у справі № 580/4196/21 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2022 у справі № 580/8604/21 чоловіку позивачки відповідач нарахував доплату до пенсії в сумах, відповідно 8453,03 грн та 223774,80 грн.

Оскільки чоловік позивачки помер, то остання звернулась до відповідача із заявою про виплату недоотриманої за життя чоловіка пенсії, однак відповідач відмовив позивачці у такій виплаті з посиланням на те, що судові рішення винесені на користь ОСОБА_2 , а тому виплачувати нараховані суми пенсії позивачці немає підстав.

Ухвалою від 25.10.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

13.11.2023 представник відповідача подав відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити в його задоволенні з посиланням на те, що позивака цьому випадку обрала неналежний спосіб захисту порушеного права. Представник вказав, що нараховані за життя чоловіку позивачки суми пенсії після його смерті не входять до складу спадщини, а тому, враховуючи, що такі суми нараховані за рішеннями Черкаського окружного адміністративного суду у справах № 580/4196/21 та № 580/8604/21, позивачка мала б звернутись до суду із заявами про заміну стягувача в цих справах.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що рішенням від 26.07.2021 у справі № 580/4196/21, яке набрало законної сили 26.08.2021, Черкаський окружний адміністративний суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_2 з 71% до 70% сум грошового забезпечення під час її перерахунку та виплати з 01.01.2018 та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до ст. 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб із застосуванням 71% грошового забезпечення та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням фактично виплачених сум. Крім того, суд визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, що полягає у невиплаті з 05.03.2019 до 03.09.2019 ОСОБА_2 щомісячно 100% підвищення перерахованої з 01.01.2018 пенсії та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виплатити перераховану пенсію ОСОБА_3 в розмірі 100% суми підвищення за період з 05.03.2019 до 03.09.2019 з урахуванням раніше виплачених за цей період суми коштів.

На виконання рішення суду від 26.07.2021 у справі № 580/4196/21 відповідач здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_2 та нарахував доплату за період з 22.03.2018 до 30.04.2022 у сумі 8453,03 грн.

Постановою від 09.06.2022 у справі № 580/8604/21, яка набрала законної сили 09.06.2022, Шостий апеляційний адміністративний суд визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо непроведення перерахунку та виплати ОСОБА_2 з 01.04.2019 року пенсії на підставі довідки Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05.08.2021 № ФР51723 та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 на підставі довідки Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05.08.2021 № ФР51723 відповідно до ст. 43, 51, 63 ЗУ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Постанови КМ України № 704 від 30.08.2017 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання постанови суду від 09.06.2022 у справі № 580/8604/21 відповідач здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_2 та нарахував доплату за період з 01.04.2019 у сумі 223774,80 грн.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

28.07.2023 позивачка подала до відповідача заяву про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, в якій просила виплатити їй недоотримані ОСОБА_2 за життя суми пенсії, нараховані за судовими рішеннями у справах № 580/4196/21 та № 580/8604/21.

07.08.2023 за № відповідач прийняв рішення про відому виплаті недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , з посиланням на те, що судові рішення винесені на його користь, а тому виплачувати нараховані суми пенсії позивачці немає підстав.

Рішення Головного управління про відмову у виплаті недоотриманої пенсії ОСОБА_2 позивачка вважає протиправним, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернулась до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII).

Статтею 43 Закону № 2262-XII, визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із статтею 51 Закону № 2262-XII перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Відповідно до статті 52 Закону № 2262-XII особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, пенсія виплачується органами Пенсійного фонду України щомісяця, не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця його проживання, через організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Витрати на доставку пенсії здійснюються за рахунок коштів державного бюджету.

Частиною 1 статті 61 Закону № 2262-XII визначено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, а частина 3 цієї статті передбачає, що зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Отже, оскільки за судовими рішеннями у справах № 580/4196/21 та № 580/8604/21 чоловіку позивачки ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , нараховані, але не виплачені за життя суми пенсії в розмірах 8453,03 грн та 223774,80 грн, а позивачка подала заяву про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто у встановлений частиною 3 статті 61 Закону № 2262-XII строк, то суд вважає, що в цьому випадку позивачка має право на виплату їй зазначених сум.

Відтак суд вважає необґрунтованими доводи відповідача у спірному рішенні про неможливість виплати позивачці суми нарахованої пенсії померлого чоловіка з посиланням на те, що судові рішення винесені на його користь, а тому спірне рішення слід визнати протиправним та скасувати.

Разом з тим, під час обрання способу відновлення порушеного права позивача суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1219 Цивільного кодексу України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Статтею 1227 ЦК України встановлено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Як вище вже суд зазначав, за правилами частин 1, 3 статті 61 Закону № 2262-XII суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються, зокрема, дружині (чоловіку).

Суми пенсії, які залишись неотримані за життя ОСОБА_2 , нараховані йому на виконання судових рішень у справах № 580/4196/21 та № 580/8604/21.

При цьому суд зауважує, що згідно із ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Положеннями ст. 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 46, п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивач особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом, до якого звернена вимога позивача.

Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Суд врахував висновки Верховного Суду у постановах від 02.10.2020 у справі № 169/380/17, від 22.12.2020 у справі № 2-а-3938/11, від 31.10.2018 у справі № 2-а-3494/11 відповідно до яких заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Таки чином, на переконання суду, підстави для задоволення вимоги позивачки про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити виплату ОСОБА_1 нараховану та недоотриману пенсію померлого чоловіка ОСОБА_2 відсутні, адже позивачка в цьому випадку обрала невірний спосіб захисту порушеного права звернення до суду з новим позовом, замість подання заяв про заміну позивача правонаступником у справах № 580/4196/21 та № 580/8604/21.

При цьому суд звертає увагу, що відмова позивачці у задоволенні цієї вимоги відповідає положенням пунктів 2, 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України щодо повноважень суду при вирішенні справи.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивачки є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

У позовній заяві представник позивачки просить відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 132 КАС України такі витрати належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. ч. 6-7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з абз. 1 ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд врахував, що в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивачки подав суду договір-доручення про надання правової допомоги від 28.07.2023, додаткову угоду № 1 до вказаного договору, акт приймання-передачі за видом правової допомоги складання позовної заяви від 16.10.2023 та прибутковий касовий ордер б/н від 16.10.2023 про прийняття від позивачки 5000,00 грн за актом приймання-передачі до договору та додаткової угоди до нього.

Таким чином, понесені позивачкою витрати на правничу допомогу адвоката підтверджені належними доказами.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору, суд врахував, що згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно частин 1, 3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню, то частина понесених позивачкою судових витрат, пропорційно частині задоволених позовних вимог, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумах 2500 грн витрат на професійну правничу допомогу та 536,80 грн судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 07.08.2023 № про відому виплаті недоотриманої пенсії ОСОБА_2 .

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 );

2) відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 24.11.2023.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК