Справа № 420/15059/20
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2023-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

24 листопада 2023 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бездрабко О.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, по день фактичного розрахунку при звільненні, тобто, з 11.08.2018 р. по 30.09.2020 р. з розрахунку середнього грошового забезпечення за останні два календарні місяці;

- зобов`язати військову частині НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, по день фактичного розрахунку при звільненні, тобто, з 11.08.2018 р. по 30.09.2020 р. з розрахунку середнього грошового забезпечення за останні два календарні місяці

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 р. відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

23.09.2021 р. відповідач подав до суду клопотання про залишення без розгляду адміністративного позову, оскільки останній поданий з пропуском процесуального строку, який встановлений у ст.122 КАС України для справ щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 р., справа № 420/15059/20 розподілена судді Бездрабку О.І.

Ухвалою від 13.09.2023 р. адміністративну справу № 420/15059/20 прийнято до провадження, розгляд справи розпочато спочатку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

В матеріалах справи міститься заява представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду від 23.09.2021 р. у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, яка не розглянута на момент передачі справи.

При вирішенні даної заяви суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно зі ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Закріплені у ст.ст.116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Отже, всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. В разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст.117 КЗпП України відповідальність.

Відповідно до правової позиції, сформованої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 р. у справі № 910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України і статей 1, 2 Закону України "Про оплату праці" середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (п.17 ч.1 ст.4 КАС України).

Відповідно до положень ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у ч.2 ст.122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений ч.5 ст.122 КАС України.

За змістом положень ст.122 КАС України цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 звільнений з військової служби з 10.08.2018 р., однак остаточний розрахунок з ним здійснено 30.09.2020 р. - коли на розрахунковий рахунок надійшли відповідні кошти.

Тобто, датою, з якої ОСОБА_1 дізнався про порушення своїх прав, є дата проведення з ним останнього розрахунку - 30.09.2020 р.

Разом з тим, позовну заяву подано позивачем 28.12.2020 р., а тому ОСОБА_1 пропущено встановлений ч.5 ст.122 КАС України місячний строк звернення до суду.

При цьому, позивачем не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою та не подано відповідної заяви про поновлення цього строку.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування у даній категорії справ місячного строку звернення до суду викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2023 р. у справі № 160/914/23.

Частиною 3 статті 123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З даної правової норми слідує, що залишенню позовної заяви без розгляду передує сукупність певних умов: встановлення судом факту пропуску строку звернення до суду після відкриття провадження у справі, не подання позивачем у встановлений судом строк заяви про поновлення пропущеного строку або не визнання судом поважними причин пропуску строку звернення до суду, які вказані у відповідній заяві.

Оскільки в даному випадку позивачем не подано заяви про поновлення строку звернення до суду, у зв`язку з чим судом не надавалася оцінка поважності причин його пропуску, клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду є передчасним, а тому не підлягає задоволенню.

В той же час, з огляду на викладене позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для подання до суду мотивованої заяви про поновлення строку звернення до суду з позовом та належним чином засвідчені документи на підтвердження вказаних у заяві обставин.

Керуючись ст.ст.122, 123, 244, 248 КАС України, суд -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні заяви представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Позивачу усунути недоліки позовної заяви у десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи № 420/15059/20 та зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремо не оскаржується.

Суддя О.І. Бездрабко