Справа № 640/416/22
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 640/416/22

адміністративне провадження № К/990/24660/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючої судді Блажівської Н.Є.,

суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,

за участі:

секретаря судових засідань: Жураковської Б.М.,

представника Позивача: Карпенко Н.І.,

представника Відповідача: Норця В.М.,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 листопада 2022 року (суддя Бояринцева М.А.)

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2023 року (головуючий суддя Степанюк А.Г., судді: Бужак Н.П., Кобаль М.І.)

у справі за позовом Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»

до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

1. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1.Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (надалі - Позивач, АТ «ДПЗКУ») звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (надалі - Відповідач, скаржник) від 21 вересня 2021 року №1 та №1.

В обґрунтування позовних вимог Позивач стверджував про безпідставність висновків податкового органу, викладених в акті перевірки від 20 серпня 2021 року №787/31-00-04-02-01/37243279. Наполягав на реальності господарських операцій із контрагентами ТОВ «Елізіон Конкорд», ТОВ «ТК «Альфа-Агро», ТОВ «Стен АРС», ТОВ «Гран Агро Трейдінг», ТОВ «ТД Ерлайнсофтагро», ТОВ «Гранд Інко», ТОВ «Ковал-97», ТОВ «Укрснаб ЛТД», ТОВ «Альтер-Кот», ТОВ «Лани Слобожанщини», ТОВ «Лемберг Лайн», зазначаючи про подальшу реалізацію отриманого товару з метою отримання прибутку.

1.2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 листопада 2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Суд першої інстанції, надаючи, насамперед, оцінку доводам Відповідача щодо неналежного засвідчення копій поданих документів на підтвердження реальності спірних операцій Позивача та щодо ненадання до перевірки товарно-транспортних накладних, поданих суду, зазначив про те, що подані документи є чіткими та розбірливими, належним чином засвічені, тому підлягають врахуванню під час вирішення спору по суті. Натомість Відповідачем не надано доказів невідповідності наданих Позивачем договорів, податкових, видаткових накладних та рахунків на оплату товару документам, які були дослідженні податковим органом під час перевірки. Ненадання товарно-транспортних накладних під час проведення перевірки, за висновком суду першої інстанції, не позбавляє Позивача права довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавалися ним під час проведення податкової перевірки. При цьому суд зауважив також і на тому, що у межах спірних правовідносин товарно-транспортна накладна не є первинним документом для цілей формування податкового кредиту.

Аналізуючи підстави для висновку Відповідача щодо нереальності спірних операцій Позивача у розрізі окремого контрагента суд першої інстанції виходив з того, що відсутність матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання юридичною особою господарської операції, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, а основні та транспортні засоби можуть перебувати у постачальника на праві оренди або лізингу. Рішення про відповідність контрагентів критеріям ризиковості визнано судом не достатнім для висновків про нереальність господарських операцій, у тому числі враховуючи їх прийняття після укладення та виконання контрагентами договорів поставки з АТ «ДПЗКУ».

Суд першої інстанції також визнав недостатніми доводи Відповідача щодо недотримання податкової дисципліни усіма контрагентами Позивача по ланцюгу постачання товару для визнання спірних операцій з Позивачем нереальними, як і прояв обачності платника задля пересвідчення у добросовісності його контрагента не може поширюватися на усіх постачальників по ланцюгу походження товару. Також суд узяв до уваги відсутність у акті перевірки жодних зауважень або вказівок на дефектність первинних документів й урахував те, що висновки про нереальність спірних поставок зроблені Відповідачем за наслідком опрацювання зібраної податкової інформації, що не визнано судом достатнім. Натомість наданими Позивачем документами повною мірою, на переконання суду, підтверджено отримання товарів (послуг) та їх використання у господарській діяльності.

Оскільки за правилами адміністративного судочинства саме на Відповідача у цьому спорі покладеного тягар доказування правомірності спірних індивідуальних актів, за відсутності жодних належних та допустимих доказів, які б ставили під сумнів реальність здійснених Позивачем господарських операцій, та/або свідчили про невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, та/або про наявність інших обставин, що підтверджують недобросовісність Позивача, суд першої інстанції визнав висновки Відповідача про нереальність спірних операцій постачання сільськогосподарської продукції необґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції погодився з такими висновками, зауваживши на тому, що доводи Відповідача про нереальний характер спірних операцій на основі даних інформаційно-аналітичних баз щодо контрагентів Позивача по ланцюгах постачання, а також податкової інформації, наданої іншими контролюючими органами, не є обґрунтованими, натомість матеріалами справи й дослідженими судом первинними та іншими документами повною мірою підтверджено реальність спірних поставок зернової продукції.

Надаючи оцінку доводам апелянта щодо ненадання товарно-транспортних накладних апеляційний суд вказав на те, що судом першої інстанції було враховано, що копії товарно-транспортних накладних по взаємовідносинах з ТОВ «Лемберг Лайн», ТОВ «Елізіон Конкорд», ТОВ «ТК «Альфа-Агро» було надано Позивачем безпосередньо до суду 15 червня 2022 року, однак висновки суду першої інстанції в частині операцій Позивача з цими контрагентами ґрунтуються на дослідженні наявних у матеріалах справи документів у сукупності, а не виходячи виключно з наявності товарно-транспортних накладних за спірними операціями. А в основу рішень щодо відповідності контрагентів ТОВ «Елізіон Конкорд», ТОВ «ТД Ерлайнсофтагро», ТОВ «Альтер-Кот» критеріям ризиковості не було покладено господарські операції з Позивачем, які, до того ж, мали місце до прийняття цих рішень.

1.3. Короткий зміст касаційної скарги та відзиву на неї

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами обох інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення ухваливши нове рішення про відмову в позові.

Підставою касаційного оскарження судових рішень Відповідачем вказано пункти 1, 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Позивач у відзиві на касаційну скаргу стверджує про законність та обґрунтованість рішень судів першої та апеляційної інстанцій, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

2. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ

У липні-серпні 2021 року Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), наказу від 22 липня 2021 року №512 та направлень від 27 липня 2021 року №547 та №548 проведено документальну позапланову виїзну перевірку АТ «ДПЗКУ» з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн по декларації з податку на додану вартість за травень 2021 року з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та наданих уточнюючих розрахунків, за результатом якої складено акт від 20 серпня 2021 року №787/31-00-04-02-01/37243279.

У ході перевірки встановлено порушення Позивачем пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 ПК України, пункту 5 розділу V наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» від 28 січня 2016 року №21, що призвело до завищення суми податкового кредиту по декларації з податку на додану вартість за травень 2021 року в сумі 35397774 грн, завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 19 декларації) на 35397774 грн, що призвело до:

- завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на 4082880 грн;

- завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в сумі 31314894 грн, яка підлягає зменшенню.

Позивачем було подано заперечення на акт перевірки від 20 серпня 2021 року №787/31-00-04-02-01/37243279, за наслідком розгляду яких контролюючий орган листом від 15 вересня 2021 року №559//31-00-04-02-01 повідомив про залишення висновків акту перевірки без змін.

21 грудня 2020 року Відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- форми «В1» №1, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку за травень 2021 року на суму 4082880 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 2041440 грн;

- форми «В4» №1, яким зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість за травень 2021 року на 31314894 грн.

3. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

3.1. Доводи Відповідача (особи, яка подала касаційну скаргу)

Скаржник покликається на висновки Верховного Суду у постановах від 15 квітня 2022 року по справі №826/3925/17, від 07 грудня 2022 року по справі №640/20383/20, від 01 травня 2023 року по справі №640/21449/20, від 16 квітня 2021 року у справі №826/4632/15 зауважуючи на тому, що у цих рішеннях Верховним Судом певні обставини розцінено на користь податкового органу, проте в оскаржуваних судових рішеннях такі ж обставини тлумачаться по іншому, що впливає, на думку Відповідача, на вирішення цієї справи, оскільки мало наслідком невірне застосування судами норм пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 ПК України.

Відповідач наголошує насамперед на тому, що товар, який був предметом договорів поставки, для оподаткування операцій ПДВ мав бути придбаний контрагентами або безпосередньо Позивачем у сільськогосподарських підприємств-виробників, а тому встановлення походження товару (сільгосппродукції) є обов`язковою умовою для з`ясування правомірності формування АТ «ДПЗКУ» даних податкового обліку у періоді, що перевірявся. Наполягає на тому, що з наданих Позивачем документів неможливо встановити походження сільгосппродукції, звертаючи при цьому увагу на відсутність у контрагентів Позивача та їх контрагентів по ланцюгу постачання земельних ділянок та посівних площ, спеціалізованої сільськогосподарської техніки, складських та виробничих приміщень, виробничих потужностей, трудових ресурсів для виконання зобов`язань за укладеними з Позивачем договорами.

Також скаржник доводить нереальність спірних операцій постачання Позивачу зернової продукції у розрізі окремого контрагента з огляду на непідтвердження походження сільгосппродукції по ланцюгу постачання. Такі висновки Відповідач робить за результатом аналізу даних інформаційних баз податкового органу, якими, як вважає Відповідач, підтверджено недостатність у контрагентів Позивача та їх постачальників трудових ресурсів та невідповідність їх професійної кваліфікації вимогам щодо виконання оформлених спірних операцій, відсутність основних засобів, транспорту, складських приміщень, відсутність зареєстрованих товаровиробниками податкових накладних, наявність рішень контролюючого органу про відповідність постачальників Позивача критеріям ризиковості. Відповідач стверджує, що за результатом дослідження походження товару не виявлено як одержання сільгосппродукції постачальниками Позивача від інших суб`єктів господарювання, так і власного сільгоспвиробництва, що доводить й неможливість постачання такого товару Позивачу. Також, на думку скаржника, зовнішньоекономічні контракти та вантажно-митні декларації не є належним підтвердження подальшої реалізації Позивачем саме придбаного у контрагентів ТОВ «Елізіон Конкорд», ТОВ «ТК «Альфа-Агро», ТОВ «Стен АРС», ТОВ «Гран Агро Трейдінг», ТОВ «ТД Ерлайнсофтагро», ТОВ «Гранд Інко», ТОВ «Ковал-97», ТОВ «Укрснаб ЛТД», ТОВ «Альтер-Кот», ТОВ «Лани Слобожанщини», ТОВ «Лемберг Лайн» товару, позаяк жодним чином не спростовано ймовірність реалізації Позивачем насіння зернових культур (кукурудза, пшениця), придбаного у інших постачальників.

Також зазначає й про неспроможність контрагента Позивача ТОВ «Укрснаб ЛТД», контрагентом якого протягом травня 2021 року виступало ТОВ «ТД «Меліса», виконання послуг перевантаження вантажу з огляду на відсутність у ТОВ «ТД «Меліса» плав кранів та конвеєрних ліній.

Зазначає й про те, що судами попередніх інстанцій не надано належну оцінку доводам Відповідача про ненадання товарно-транспортних накладних до перевірки, що унеможливлює їх врахування під час вирішення спору по суті.

Не встановлення фактів самостійного вирощування сільськогосподарської продукції, як і придбання такої продукції по ланцюгу, відсутність фактичного виробника (постачальника) сільськогосподарської продукції, яка була реалізована для АТ «ДПЗКУ» за спірними у цій справі операціями свідчить на користь доводів Відповідача щодо не підтвердження джерела походження зернової продукції, і, як наслідок, на переконання скаржника, підтверджує обґрунтованість висновків перевірки щодо нереальності спірних операцій.

3.2. Доводи Позивача (особи, яка подала відзив на касаційну скаргу)

Позивач вважає доводи скаржника безпідставними при цьому пояснюючи, що предметом вказаних договорів було зерно українського походження врожаю 2020 року, поставка якого здійснювалась згідно з правилами Інкотермс 2010 на умовах DАР («Поставка в місце призначення») або на умовах ЕХW («Франко-завод»), отже перевезення здійснювалося виключно за рахунок постачальника і транспортні засоби або компанію, яка надає послуги із перевезення, знаходив саме продавець; або, передача товару відбувалась на філіях АТ «ДПЗКУ» на підставі складських квитанцій на наявне на філіях зерно, яке належить контрагентам, шляхом його переоформлення на АТ «ДПЗКУ».

Стверджує, що спірні господарські операції реально виконані та належно оформлені достатніми первинними та іншими документами, жодних зауважень до їх форми та змісту акт перевірки не містить. Висновки щодо непідтвердження постачання товару по 3-4 ланках Позивач вважає недостатніми для визнання операцій нереальними, оскільки ці висновки побудовані на інформації з баз даних податкового органу, натомість зустрічних звірок контрагентів Позивача задля з`ясування та перевірки їх виробничих потужностей та трудових ресурсів, як і фактичної можливості постачання сільгосппродукції, Відповідачем не проводилось.

Звертає увагу, що Верховним Судом у низці рішень сформовано правову позицію, яка зводиться до того, що відповідальність за невиконання податкових обов`язків, у тому числі звітування, несе саме порушник податкової дисципліни. Водночас Позивач не в змозі встановлювати походження сільгосппродукції та придбання її контрагентом, відтак не несе відповідальності за операціями, учасником яких він не був.

Наполягає на тому, що під час розгляду цієї справи суди попередніх інстанцій не встановили ознак недобросовісності Позивача, а Відповідач не навів об`єктивних обґрунтованих доводів щодо узгодженості дій АТ «ДПЗКУ» з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або ж обізнаності Позивача з такими діями постачальників. Невиконання Відповідачем обов`язку доведення обґрунтованості його висновків щодо нереальності спірних господарських операцій Позивача надає доводам податкового органу характеру припущень й не утворює підстав для сумніву у реальності операцій та достовірного їх відображення у податковому та бухгалтерському обліку Позивача.

4. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

4.1. Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, заслухавши учасників справи у судовому засіданні, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до пункту 44.1. статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За нормою підпункту «а» пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податків з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За правилами пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Як визначено у пункті 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У пункті 198.6 статті 198 ПК України закріплено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, фактичною підставою прийняття спірних у цій справі індивідуальних актів стали висновки Відповідача про те, що Позивачем безпідставно сформовано податковий кредит по податку на додану вартість внаслідок відображення в податковому та бухгалтерському обліках операцій з ТОВ «Елізіон Конкорд», ТОВ «ТК «Альфа-Агро», ТОВ «Стен АРС», ТОВ «Гран Агро Трейдінг», ТОВ «ТД Ерлайнсофтагро», ТОВ «Гранд Інко», ТОВ «Ковал-97», ТОВ «Укрснаб ЛТД», ТОВ «Альтер-Кот», ТОВ «Лани Слобожанщини», ТОВ «Лемберг Лайн», які, як вважає Відповідач, фактично не здійснювались.

Щодо операцій АТ «ДПЗКУ» з ТОВ «Елізіон Конкорд».

Суди з`ясували, що АТ «ДПЗКУ» було укладено з ТОВ «Елізіон Конкорд» договір поставки від 28 квітня 2021 року №ЧРК0130-С, за умовами якого постачальник (ТОВ «Елізіон Конкорд») зобов`язується поставити та передати покупцю (Позивачу), а покупець прийняти та оплатити зерно українського походження врожаю 2020 року (надалі - «товар»). Культура та клас товару визначається в додаткових угодах до договору, які є його невід`ємними частинами.

Згідно з пунктами 2.1, 2.3, 3.1, 3.2 договору поставки від 28 квітня 2021 року №ЧРК0130-С кількість товару визначається в додаткових угодах до договору, які є невід`ємними частинами. Одиницею виміру товару, що поставляється на умовах договору є метрична тонна. Остаточна якість та кількість товару, визначається зерновим терміналом у місці поставки. Ціна товару за одиницю виміру та загальна вартість товару визначається в додаткових угодах до договору, які є його невід`ємними частинами. Сума договору становить вартість поставленого товару протягом строку дії договору, відповідно до додаткових угод до договору, видаткових накладних та/або актів приймання-передачі товару.

Пунктами 4.1, 4.2, 4.4, 4.5, 4.6, 4.7 договору поставки від 28 квітня 2021 року №ЧРК0130-С сторонами погоджено те, що поставка товару здійснюється на умовах DAP («поставка в місце призначення») згідно з Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів «Інконтермс» (у редакції 2010 року), за виключенням умов, які обумовлені в договорі. Місце поставки товару зазначається в додаткових угодах, які є невід`ємними його частинами. Строк поставки товару зазначається в додаткових угодах до договору, які є його невід`ємними частинами. Вид транспорту зазначається в додаткових угодах до договору, які є його невід`ємними частинами. Товар може поставлятися партіями в межах загального обсягу, зазначеного в додаткових угодах до договору, які є його невід`ємними частинами. Мінімальна партія дорівнює кількості товару, що підтверджена одним з наступних документів: товарно-транспортна накладна, залізнична накладна. Поставка товару підтверджується супроводжуючими документами: видатковою накладною, що оформлена на підставі довіреності покупця на отримання товарно-матеріальних цінностей; рахунком постачальника із зазначенням точної кількості та ціни товару та номеру і дати додаткової угоди до договору, згідної з якою здійснюється поставка товару; при постачанні залізничним транспортом - карткою аналізу зерна, виданою сертифікованою лабораторією; карантинним сертифікатом (за вимогою покупця); ветеринарним свідоцтвом Ф2 (за вимогою покупця); електронними реєстрами товарно-транспортних накладних чи залізних накладних, в залежності від виду транспорту, які надаються зерновим терміналом. Товарно-транспортні накладні та залізничні накладні мають бути заповнені в суворій відповідності до транспортної інструкції покупця, яка надається при укладанні договору; при постачанні залізничним транспортом - копією залізничної накладної з відміткою залізничної станції про прийняття вантажу до перевезення. Згідно з пунктом 5.1 договору поставки від 28 квітня 2021 року №ЧРК0130-С оплата за товар здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, зазначений у рахунку постачальника.

Інші договори поставки, які укладались Позивачем із усіма вищезазначеними контрагентами та суми податку на додану вартість за якими увійшли до спірного податкового кредиту, як встановлено судами попередніх інстанцій, мають аналогічний договору поставки від 28 квітня 2021 року №ЧРК0130-С зміст.

Досліджуючи умови та фактичні обставини спірних операцій з контрагентом ТОВ «Елізіон Конкорд» судами попередніх інстанцій з`ясовано таке.

Відповідно до умов договору поставки від 28 квітня 2021 року №ЧРК0130-С сторонами складено та підписано додаткову угоду від 28 квітня 2021 року №001К до договору поставки від 28 квітня 2021 року №ЧРК0130-С на поставку кукурудзи 3 класу у кількості 1000,000 тонн на загальну суму 8950003,20 грн, у тому числі ПДВ 1099123,20 грн, місце призначення (зерновий термінал) ТОВ «Транссервіс 2008», вид транспорту - автомобіль, на виконання якої складено та підписано видаткові накладні та податкові накладні.

Також АТ «ДПЗКУ» та ТОВ «Елізіон Конкорд» було укладено:

- договір від 28 квітня 2021 року №ЧРК0125-С та додаткову до нього угоду від 28 квітня 2021 року щодо поставки кукурудзи 3 класу у кількості 1000,000 тонн на загальну суму 8900002,80 грн, у тому числі ПДВ 1092982,80 грн, місце призначення (зерновий термінал) - філія АТ «ДПЗКУ» «Миколаївський портовий елеватор», вид транспорту - автомобіль, на підтвердження виконання якої Позивачем надано видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні;

- договір від 28 квітня 2021 року №ЧРК0126-С та додаткову угоду від 28 квітня 2021 року щодо поставки кукурудзи 3 класу у кількості 1000,000 тонн на загальну суму 8900002,80 грн, у тому числі ПДВ 1092982,80 грн, місце призначення (зерновий термінал) - філія АТ «ДПЗКУ» «Миколаївський портовий елеватор», вид транспорту - автомобіль, на підтвердження виконання якої Позивачем надано до суду видаткові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні, податкові накладні;

- договір від 28 квітня 2021 року №ЧРК0127-С та додаткову угоду від 28 квітня 2021 року щодо поставки кукурудзи 3 класу у кількості 1000,000 тонн на загальну суму 8900002,80 грн, у тому числі ПДВ 1092982,80 грн, місце призначення (зерновий термінал) - філія АТ «ДПЗКУ» «Миколаївський портовий елеватор», вид транспорту - автомобіль, а також додаткову угоду від 20 травня 2021 року, на підтвердження виконання яких Позивачем надано видаткові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні, податкові накладні;

- договір від 29 квітня 2021 року №ЧРК0133-С, в межах якого укладено: 1) додаткову угоду від 29 квітня 2021 року щодо поставки пшениці 3 класу у кількості 400,000 тонн на загальну суму 3339999,36 грн, у тому числі ПДВ 410175,36 грн, місце призначення (зерновий термінал) - філія АТ «ДПЗКУ» «Миколаївський портовий елеватор», вид транспорту - автомобіль, додаткову угоду від 20 травня 2021 року; 2) додаткову угоду від 03 травня 2021 року щодо поставки пшениці 4 класу у кількості 123,000 тонн на загальну суму 1027049,80 грн, у тому числі ПДВ 126128,92 грн, місце призначення (зерновий термінал) - філія АТ «ДПЗКУ» «Миколаївський портовий елеватор», вид транспорту - автомобіль; 3) додаткову угоду від 12 травня 2021 року щодо поставки пшениці 3 класу у кількості 34,000 тонн на загальну суму 288299,99 грн, у тому числі ПДВ 35491,23 грн, місце призначення (зерновий термінал) - філія АТ «ДПЗКУ» «Миколаївський портовий елеватор», вид транспорту - автомобіль, на підтвердження виконання яких Позивачем надано видаткові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні, податкові накладні;

- договір від 13 травня 2021 року №ЧРК0156-С та додаткову до нього угоду від 13 травня 2021 року щодо поставки пшениці 3 класу у кількості 400,000 тонн на загальну суму 3399999,84 грн, у тому числі ПДВ 417543,84 грн, місце призначення (зерновий термінал) - філія АТ «ДПЗКУ» «Миколаївський портовий елеватор», вид транспорту - автомобіль, додаткову угоду від 27 липня 2021 року, на підтвердження виконання яких Позивачем надано видаткові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні, податкові накладні;

- договір від 13 травня 2021 року №ЧРК0155-С та додаткову угоду від 13 травня 2021 року до цього договору щодо поставки пшениці 3 класу у кількості 1000,000 тонн на загальну суму 8600000,40 грн, у тому числі ПДВ 1056140,40 грн, місце призначення (зерновий термінал) - філія АТ «ДПЗКУ» «Одеський портовий елеватор», вид транспорту - автомобіль, на підтвердження виконання яких Позивачем надано до суду видаткові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні, податкові накладні;

- договір від 14 травня 2021 року №ЧРК0161-С, в межах якого сторонами також укладено додаткові угоди: 1) від 14 травня 2021 року щодо поставки кукурудзи 3 класу у кількості 250,000 тонн на загальну суму 2287501,20 грн, у тому числі ПДВ 280921,20 грн, призначення (зерновий термінал) - ТОВ «Транссервіс» вид транспорту - автомобіль; 2) від 25 травня 2021 року щодо поставки пшениці 3 класу у кількості 34,000 тонн на загальну суму 288999,99 грн, у тому числі ПДВ 35491,23 грн, місце призначення (зерновий термінал) - філія АТ «ДПЗКУ» «Одеський портовий елеватор», вид транспорту - автомобіль, на підтвердження виконання яких Позивачем надано до суду видаткові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспортну накладну, податкові накладні;

- договір від 14 травня 2021 року №ЧРК0162-С та додаткові угоди: 1) від 14 травня 2021 року щодо поставки пшениці 3 класу у кількості 600,000 тонн на загальну суму 5069999,52 грн, у тому числі ПДВ 622631,52 грн, місце призначення (зерновий термінал) - філія АТ «ДПЗКУ» «Одеський портовий елеватор», вид транспорту - автомобіль; 2) від 15 травня 2021 року щодо поставки пшениці 2 класу у кількості 50,000 тонн на загальну суму 430000,02 грн, у тому числі ПДВ 52807,02 грн, місце призначення (зерновий термінал) - філія АТ «ДПЗКУ» «Одеський портовий елеватор», вид транспорту - автомобіль; 3) від 16 травня 2021 року про поставку пшениці 2 класу у кількості 147,000 тонн на загальну суму 1264000,06 грн, у тому числі ПДВ 155252,64 грн, місце призначення (зерновий термінал) - філія АТ «ДПЗКУ» «Одеський портовий елеватор», вид транспорту - автомобіль; 4) від 17 травня 2021 року щодо поставки пшениці 2 класу у кількості 83,000 тонн на загальну суму 713800,03 грн, у тому числі ПДВ 87659,65 грн, місце призначення (зерновий термінал) - філія АТ «ДПЗКУ» «Одеський портовий елеватор», вид транспорту - автомобіль; 5) від 18 травня 2021 року щодо поставки пшениці 2 класу у кількості 82,000 тонн на загальну суму 692899,93 грн, у тому числі ПДВ 85092,97 грн, місце призначення (зерновий термінал) - філія АТ «ДПЗКУ» «Одеський портовий елеватор», вид транспорту - автомобіль, на підтвердження виконання яких Позивачем надано до суду видаткові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспортні накладі, податкові накладні;

- договір від 20 травня 2021 року №ЧРК0174-С та додаткові угоди від 20 травня 2021 року та від 29 травня 2021 року щодо поставки пшениці 3 класу у кількості 1000,000 тонн на загальну суму 8049996,00 грн, у тому числі ПДВ 988596,00 грн, місце призначення (зерновий термінал) - філія АТ «ДПЗКУ» «Одеський портовий елеватор», вид транспорту - автомобіль, на підтвердження виконання яких Позивачем надано до суду видаткові накладні, рахунки на оплату товару, товарно-транспортні накладні, податкові накладні;

- договір від 21 травня 2021 року №ЧРК0176-С та додаткові угоди до нього: 1) від 21 травня 2021 року та від 27 липня 2021 року щодо поставки пшениці 3 класу у кількості 600,000 тонн на загальну суму 4769997,12 грн, у тому числі ПДВ 585789,12 грн, місце призначення (зерновий термінал) - філія АТ «ДПЗКУ» «Одеський портовий елеватор», вид транспорту - автомобіль; 2) від 24 травня 2021 року щодо поставки пшениці 2 класу у кількості 25,000 тонн на загальну суму 198749,88 грн, у тому числі ПДВ 24407,88 грн, місце призначення (зерновий термінал) - філія АТ «ДПЗКУ» «Одеський портовий елеватор», вид транспорту - автомобіль; 3) від 26 травня 2021 року щодо поставки пшениці 2 класу у кількості 38,000 тонн на загальну суму 302099,82 грн, у тому числі ПДВ 37099,98 грн, місце призначення (зерновий термінал) - філія АТ «ДПЗКУ» «Одеський портовий елеватор», вид транспорту - автомобіль, на підтвердження виконання яких Позивачем надано до суду видаткові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні, податкові накладні.

АТ «ДПЗКУ» у взаємовідносинах з ТОВ «Елізіон Конкорд» надано до суду також виписку по рахунку щодо оплати за поставлений товар, оборотно-сальдову відомість по рахунку 631, довідку про реквізити підприємства та щодо відкритих рахунків, статут ТОВ «Елізіон Конкорд», копію рішення учасника товариства від 06 квітня 2021 року, паспортні дані щодо директора ТОВ «Елізіон Конкорд».

Щодо операцій АТ «ДПЗКУ» з ТОВ «Торговельна компанія «Альфа-Агро».

Суди попередніх інстанцій встановили, що між АТ «ДПЗКУ» та ТОВ «Торговельна компанія «Альфа-Агро», як постачальником, було укладено такі договори поставки: від 22 квітня 2021 року №ЧРК0099-С, від 28 квітня 2021 року №ЧРК0134-С, від 28 квітня 2021 року №ЧРК0135-С, від 28 квітня 2021 року №ЧРК0137-С, від 28 квітня 2021 року №ЧРК0138-С, від 28 квітня 2021 року №ЧРК0139-С, від 28 квітня 2021 року №ЧРК0140-С, від 28 квітня 2021 року №ЧРК0141-С, від 28 квітня 2021 року №ЧРК0142-С, від 28 квітня 2021 року №ЧРК0143-С, від 28 квітня 2021 року №ЧРК0144-С, від 05 травня 2021 року №ЧРК0148-С, від 14 травня 2021 року №ЧРК0160-С, від 14 травня 2021 року ЧРК0167-С, від 14 травня 2021 року №ЧРК0164, від 14 травня 2021 року №ЧРК016 5, від 14 травня 2021 року №ЧРК0168, від 14 травня 2021 року №ЧРК0169-С, від 17 травня 2021 року №ЧРК0177-С, від 17 травня 2021 року №ЧРК0178-С, від 17 травня 2021 року №ЧРК0179-С, від 24 травня 2021 року №ЧРК0183-С, від 24 травня 2021 року №ЧРК0185-С, від 25 травня 2021 року №ЧРК0185-С, від 21 травня 2021 року №ЧРК0202-С. До цих договорів поставки сторонами складено додаткові угоди щодо поставки:

- кукурудзи 3 класу (окрема угода щодо поставки: у кількості 800,000 тонн на загальну суму 6679998,72 грн, у тому числі ПДВ 820350,72 грн; у кількості 1000,00 тонн на загальну суму 8950 003,20 грн, у тому числі ПДВ 1099123,20 грн; у кількості 1000,00 тонн на загальну суму 8950003,20 грн, у тому числі ПДВ 1099123,20 грн; у кількості 1000,00 тонн на загальну суму 8950003,20 грн, у тому числі ПДВ 1099123,20 грн; у кількості 1000,00 тонн на загальну суму 8950003,20 грн, у тому числі ПДВ 1099123,20 грн; у кількості 1000,00 тонн на загальну суму 8950003,20 грн, у тому числі ПДВ 1099123,20 грн; у кількості 1000,00 тонн на загальну суму 8950003,20 грн, у тому числі ПДВ 1099123,20 грн; у кількості 1000,00 тонн на загальну суму 8950003,20 грн, у тому числі ПДВ 1099123,20 грн; у кількості 1000,00 тонн на загальну суму 8950003,20 грн, у тому числі ПДВ 1099123,20 грн; у кількості 1000,00 тонн на загальну суму 8950003,20 грн, у тому числі ПДВ 1099123,20 грн; у кількості 250,000 тонн на загальну суму 2237500,80 грн, у тому числі ПДВ 274780,80 грн; у кількості 341,000 тонн на загальну суму 3017850,82 грн, у тому числі ПДВ 370613,26 грн; у кількості 90,000 тонн на загальну суму 796500,22 грн, у тому числі ПДВ 97815,82 грн; у кількості 37,000 тонн на загальну суму 327450,09 грн, у тому числі ПДВ - 40213,17 грн; у кількості 1000,000 тонн на загальну суму 9150004,80 грн, у тому числі ПДВ 1123684,80 грн; у кількості 1000,000 тонн на загальну суму 9150004,80 грн, у тому числі ПДВ 1123684,80 грн; у кількості 1000,00 тонн на загальну суму 9000003,60 грн, у тому числі ПДВ 1105263,60 грн; у кількості 1000,00 тонн на загальну суму 9000003,60 грн, у тому числі ПДВ 1105263,60 грн; у кількості 1000,00 тонн на загальну суму 9000003,60 грн, у тому числі ПДВ 1105263,60 грн), місце поставки - Зерновий термінал ТОВ «Транссервіс», вид транспорту - автомобільний, на підтвердження виконання яких в матеріали справи додано видаткові та податкові накладні, рахунки на оплату;

- пшениці 3 класу (окрема угода щодо поставки: у кількості 400,000 тонн на загальну суму 3379999,68 грн, у тому числі ПДВ 415087,68 грн; у кількості 1000,000 тонн на загальну суму 8449999,20 грн, у тому числі ПДВ 1037719,20 грн; у кількості 1000,000 тонн на загальну суму 8449999,20 грн, в тому числі ПДВ 1037719,20 грн; у кількості 600,000 тонн на загальну суму 5009999,04 грн, у тому числі ПДВ 615263,04 грн; у кількості 550,000 тонн на загальну суму 4592499,12 грн, у тому числі ПДВ 563991,12 грн; у кількості 350,000 тонн на загальну суму 2922499,44 грн, у тому числі ПДВ 358903,44 грн; у кількості 985,000 тонн на загальну суму 8175498,03 грн, у тому числі ПДВ - 1004008,53 грн), місце поставки - АТ «ДПЗКУ» філія «Одеський зерновий термінал», вид транспорту - автомобільний, на підтвердження виконання яких в матеріалах справи наявні видаткові, податкові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні;

- пшениці 2 класу (окрема угода щодо поставки: у кількості 140,000 тонн на загальну суму 1182999,89 грн, у тому числі ПДВ 145280,69 грн; у кількості 9,000 тонн на загальну суму 76049,99 грн, у тому числі ПДВ 9339,47 грн; у кількості 46,000 тонн на загальну суму 388699,96 грн, у тому числі ПДВ 47735,08 грн), місце поставки - АТ «ДПЗКУ» філія «Одеський зерновий термінал», вид транспорту - автомобільний, на підтвердження виконання яких в матеріалах справи містяться видаткові та податкові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні.

Щодо означених операцій з ТОВ «Торговельна компанія «Альфа-Агро» Позивачем надано до суду виписки по рахункам, оборотно-сальдову відомість по рахунку №631, довідку про реквізити підприємства, про відкриті банківські рахунки, статут ТОВ «Торговельна компанія «Альфа-Агро», відомості щодо директора ТОВ «Торговельна компанія «Альфа-Агро».

Щодо операцій АТ «ДПЗКУ» з ТОВ «Стен АРС».

Судами встановлено, що між АТ «ДПЗКУ» та ТОВ «Стен АРС» було укладено договори поставки від 14 травня 2021 року №ЧРК0158-С та від 25 травня 2021 року №ЧРК0190-С, а також оформлено до кожного з цих договорів відповідні додаткові угоди: від 14 травня 2021 року щодо поставки кукурудзи 3 класу у кількості 1000,000 тонн на загальну суму 9200005,20 грн, у тому числі ПДВ 1129825,20 грн, місце поставки - Зерновий склад ТОВ «Транссервіс», вид транспорту - автомобільний; від 25 травня 2021 року щодо поставки кукурудзи 3 класу у кількості 1000,000 тонн на загальну суму 9200005,20 грн, у тому числі ПДВ 1129825,20 грн, місце поставки - Зерновий склад ТОВ «Транссервіс», вид транспорту - автомобільний, на підтвердження виконання яких в матеріалах справи наявні видаткові, податкові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні.

На підтвердження операцій поставок Позивачем надано до суду виписки по рахунку, оборотно-сальдову відомість по рахунку №631, довідки про реквізити підприємства, відкриті рахунки, статут ТОВ «Стен АРС», дані щодо директора ТОВ «Стен АРС».

Щодо операцій АТ «ДПЗКУ» з ТОВ «Гран Агро Трейдінг».

Як встановили суди попередніх інстанцій, між АТ «ДПЗКУ» та ТОВ «Гран Агро Трейдінг» було укладено договір поставки від 13 квітня 2021 року №СУМ0819-С та додаткові угоди до нього: від 13 квітня 2021 року щодо поставки пшениці 3 класу у кількості 600,00 тонн на загальну суму 4500001,80 грн, у тому числі ПДВ 552631,80 грн; від 19 квітня 2021 року, базис поставки - ЕХW («Франко завод» - філія АТ ДПЗКУ «Королевський КХП»), на підтвердження виконання яких в матеріалах справи наявні видаткові та податкові накладні, рахунки на оплату, акти прийому-передачі зерна при переоформленні, складські квитанції на зерно, картки аналізу зерна, платіжні доручення, оборотно-сальдова відомість по рахунку №634.

Також, Позивачем укладено з ТОВ «Гран Агро Трейдінг» договір складського зберігання зерна від 16 квітня 2021 року №98-ЗК/2020 із додатками.

На підтвердження господарських відносин з цим контрагентом Позивачем надано товарно-транспортні накладні, банківські виписки, довідки про реквізити підприємства, про відкриті рахунки, відомості щодо директора ТОВ «Гран Агро Трейдінг», модельний статут ТОВ «Гран Агро Трейдінг», розпорядження на очистку та акти очистки зерна, акти про переробку зерна.

Щодо операцій АТ «ДПЗКУ» з ТОВ «ТД Ерлайнсофтагро».

Суди з`ясували, що між АТ «ДПЗКУ» та ТОВ «ТД Ерлайнсофтагро» було укладено договори поставки від 28 квітня 2021 року №ЧРК0118-С та №ЧРК119-С, у межах яких оформлено дві додаткові угоди від 28 квітня 2021 року щодо поставки кукурудзи 3 класу у кількості 1000,000 тонн на суму 8900002,80 грн у тому числі ПДВ 1092982,80 грн за кожною угодою, місце поставки - Зерновий склад АТ «ДПКЗУ» «Миколаївський портовий елеватор», вид транспорту - автомобільний, на підтвердження виконання яких в матеріалах справи наявні видаткові, податкові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні. Також Позивачем надано банківські виписки, оборотно-сальдові відомості по рахунку №631, довідки по реквізитах підприємства, відкриті рахунки, модельний статут ТОВ «ТД Ерлайнсофтагро», відомості щодо директора ТОВ «ТД Ерлайнсофтагро».

Щодо операцій АТ «ДПЗКУ» з ТОВ «Гран Інко».

Суди попередніх інстанцій встановили, що між АТ «ДПЗКУ» та ТОВ «Гран Інко» було укладено договір поставки від 13 травня 2021 року №ЧРК01152-С, в межах якого сторонами складено та підписано додаткову угоду від 13 травня 2021 року щодо поставки кукурудзи 3 класу у кількості 500,000 тонн на загальну суму 4575002,40 грн, у тому числі ПДВ 561842,40 грн, місце поставки - Зерновий склад АТ «ДПКЗУ» «Миколаївський портовий елеватор», вид транспорту - автомобільний, на підтвердження виконання якої в матеріалах справи наявні: видаткові та податкові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, оборотно-сальдова відомість по рахунку №631, довідки про реквізити підприємства, про відкриті рахунку, статут ТОВ «Гран Інко», відомості щодо директора ТОВ «Гран Інко».

Щодо операцій АТ «ДПЗКУ» з ТОВ «Ковал 97».

За змістом встановлених обставин спірних операцій, між АТ «ДПЗКУ» та ТОВ «Ковал 97» було укладено договори постачання незернової сировини від 24 березня 2021 року №240321 та від 12 травня 2021 року №12052021, за якими ТОВ «Ковал 97» зобов`язується поставити та передати покупцю у власність незернову сировину для виготовлення комбікормів на філію АТ «ДПЗКУ» «Ізюмський КХП», а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах укладених договорів.

Відповідно до специфікацій до договору №240321: від 24 березня 2021 року ТОВ «Ковал 97» поставляє Позивачу висівки пшеничні ДСТУ 3016-95 у кількості 30 тонн на загальну суму 153000,00 грн, у тому числі ПДВ 25500,00 грн; від 13 травня 2021 року - макуху соняшникову у кількості 50 тонн на загальну суму 572500,00 грн, у тому числі ПДВ 95416,667 грн.

Як визначено у специфікації від 12 травня 2021 року №1 до договору №12052021 - ТОВ «Ковал 97» поставляє Позивачу макуху соняшникову у кількості 50 тонн на загальну суму 1259500,00 грн, у тому числі ПДВ 209916,67 грн.

На підтвердження виконання вказаних договорів АТ «ДПЗК України» надано до суду видаткові, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, рахунки на оплату, карту рахунку №631, реєстр надходження і використання сировини, а також видаткові накладні щодо подальшої реалізації комбікорму АТ «ДПЗКУ» своїм контрагентам, а саме: ТОВ «Птахофабрика Фенікс», ПНВФ «Інтербізнес» філія «Харківська», ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , Підприємству «ТД Агрокорм», ГО Всеукраїнський союз осіб з інвалідністю, ТОВ «Слов`янський комбінат м`ясопродуктів», ФОП ОСОБА_3 , Сільськогосподарському ТОВ імені Ватутіна, СТОВ «Марія», а також платіжні доручення, рапорти по виготовлення комбікорму, рапорти рецепти попередньої суміші.

Щодо операцій АТ «ДПЗКУ» з ТОВ «Укрснаб ЛТД».

Як з`ясовано судами першої та апеляційної інстанцій, між АТ «ДПЗКУ» та ТОВ «Укрснаб ЛТД» було укладено договір від 10 лютого 2021 року №15 про надання послуг, за змістом якого виконавець згідно із заявою замовника приймає на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених договором, надати послуги замовнику в порядку, строки та на умовах передбачених договором, а саме здійснити навантаження, розвантаження, здати результати наданих послуг згідно з актом приймання-передачі наданих послуг, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.

Згідно з викладеними сторонами умовами сума договору становить вартість всіх наданих послуг протягом строку дії цього договору та не повинна перевищувати 50000000,00 грн. Комплекс послуг сплачується на умовах 100% післяплати вартості фактично наданих послуг на підставі отриманого від виконавця рахунку та підписаного сторонами акту приймання-передачі наданих послуг, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Виконавець повинен надати замовнику рахунки на оплату не пізніше, ніж через 5 календарних днів після завантаження судна. Замовник повинен оплати рахунки протягом 3 банківських днів з дати отримання рахунку на підставі підписаних сторонами актів приймання-передачі наданих послуг. Замовник може здійснювати передплату. Виконавець зобов`язаний надати замовнику 2 оригінали акта приймання-передачі наданих послуг за наданий комплекс послуг не пізніше ніж через 5 робочих днів після завантаження відповідного судна із зазначенням вартості наданого комплексу послуг щодо фактичної кількості завантаженого вантажу, розрахований виходячи із відповідної комплексної ставки по курсу гривні до долара США, встановленого НБУ на 14:00 на дату закінчення надання послуг (дата коносаменту).

На виконання вказаного договору сторонами укладено: додаткову угоду від 10 лютого 2021 року, акти прийому-передачі наданих послуг, рахунки на оплату, коносаменти, довідки, виписки із судового журналу, довідки про роботу судна, тальманські розписки, плани судна, платіжні доручення про оплату наданих послуг, податкові накладні, оборотно-сальдову відомість по рахунку №631, а також надані суду рішення установчих зборів ТОВ «Укрснаб ЛТД», статут ТОВ «Укрснаб ЛТД», наказ про призначення директора ТОВ «Укрснаб ЛТД».

Щодо операцій АТ «ДПЗКУ» з ТОВ «Альтер-Кот».

Суди встановили, що між АТ «ДПЗК України» та ТОВ «Альтер-Кот» укладено договір поставки від 25 травня 2021 року №МИК0058-С, в межах якого сторонами складено та підписано додаткову угоду від 25 травня 2021 року №001КЗ щодо поставки кукурудзи 3 класу у кількості 1000,000 тонн на загальну суму 8950003,20 грн, у тому числі ПДВ 1099123,20 грн, місце поставки - Зерновий склад АТ «ДПКЗУ» «Миколаївський портовий елеватор», вид транспорту - автомобільний, додаткову угоду №001КЗ/1 від 31 травня 2021 року, на підтвердження виконання яких в матеріалах справи наявні видаткові, податкові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, оборотно-сальдові відомості по рахунку №631, довідки про реквізити підприємства, довідки про відкриті банківські рахунки, протокол загальних зборів учасників від 25 червня 2021 року №2, статут ТОВ «Альтер-Кот», дані щодо директора ТОВ «Альтер-Кот».

Щодо операцій АТ «ДПЗКУ» з ФГ «Лани Слобожанщини».

Під час розгляду справи судами встановлено, що між АТ «ДПЗКУ» та ФГ «Лани Слобожанщини» укладено договори поставки від 13 травня 2021 року №КИР0099-С, №КИР0100-С, №КИР0101-С, №КИР0102-С, №КИР0103-С. До цих договорів сторонами, аналогічно, оформлено додаткові угоди щодо поставки:

- пшениці 3 класу, а саме: у кількості 1000 тонн на загальну суму 8550000,00 грн, у тому числі ПДВ 1050000,00 грн; у кількості 759,080 тонн на загальну суму 6490134,00 грн, у тому числі ПДВ - 797034,00 грн; у кількості 240,920 тонн на загальну суму 2059866,00 грн, у тому числі ПДВ 252966,00 грн; у кількості 200 тонн на загальну суму 1710000,00 грн, у тому числі ПДВ 210000,00 грн;

- пшениці 2 класу на загальну суму 478 800,00 грн, у тому числі ПДВ 58800,00 грн;

- кукурудзи 3 класу у кількості 1000 тонн на загальну суму 9349995,00 грн, у тому числі ПДВ 1148245,00 грн; у кількості 1000 тонн на загальну суму 9349995,00 грн, у тому числі ПДВ 1148245,00 грн; у кількості 1000 тонн на загальну суму 9349995,00 грн, у тому числі ПДВ 1148245,00 грн.

За змістом цих угод місце поставки - АТ «ДПЗКУ» філія «Одеський зерновий термінал», вид транспорту - автомобільний, на підтвердження виконання яких в матеріалах справи наявні видаткові, податкові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні, а також Позивачем надано банківські виписки, оборотно-сальдову відомість по рахунку №631, довідки про реквізити підприємства, довідки про відкриті рахунки ФГ «Лани Слобожанщини», статут ФГ «Лани Слобожанщини», дані щодо директора ФГ «Лани Слобожанщини».

Щодо операцій АТ «ДПЗКУ» з ТОВ «Лемберг Лайн».

Як встановлено судами обох інстанцій, між АТ «ДПЗКУ» та ТОВ «Лемберг Лайн» укладено договори поставки від 25 травня 2021 року №КИР0107-С, №КИР0106-С та №КИР0105-С. До цих договорів сторонами також укладено додаткові угоди щодо поставки кукурудзи 3 класу на суму 8900002,80 грн, у тому числі ПДВ 1092982,80 грн; на суму 6230001,96 грн, у тому числі ПДВ 765087,96 грн та у кількості 500 тонн на загальну суму 4425001,20 грн, у тому числі ПДВ 534421,20 грн; місце поставки - Зерновий термінал ТОВ «Транссервіс», вид транспорту - автомобільний, на підтвердження виконання яких надано видаткові, податкові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні.

Також АТ «ДПЗКУ» були надані документи, що підтверджують як використання отриманих від ТОВ «Укрснаб ЛТД» послуг у власній господарській діяльності, так і реалізацію відповідно до укладених зовнішньоекономічних контрактів та вантажно-митних декларацій компаніям QAM7 DVCC, TRANS TRADE, Cstream SA, RL PROSPERIS, SMART TRAED OVERSEAS SA зернових, придбаних у ТОВ «Елізіон Конкорд», ТОВ «ТК «Альфа-Агро», ТОВ «Стен АРС», ТОВ «Гран Агро Трейдінг», ТОВ «ТД Ерлайнсофтагро», ТОВ «Гран Інко», ТОВ «Альтер-Кот», ТОВ «Лани Слобожанщини», ТОВ «Лемберг Лайн».

Окрім того, 15 червня 2022 року представником Позивача подано до суду першої інстанції заяву про долучення додаткових доказів, а саме товарно-транспортних накладних по взаємовідносинах з ТОВ «Лемберг Лайн», ТОВ «Елізіон Конкорд», ТОВ «ТК «Альфа-Агро».

За результатом дослідження акта перевірки від 20 серпня 2021 року №787/31-00-04-02-01/37243279 та аналізу доводів Відповідача у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі судами попередніх інстанцій з`ясовано, що позиція контролюючого органу про безтоварність спірних господарських операцій Позивача ґрунтується на податковій інформації з аналітичних баз даних Відповідача стосовно контрагентів Позивача та їх постачальників по ланцюгу постачання та зводиться до висновків щодо не встановлення реального походження товарів, які придбавались контрагентами та в подальшому постачались Позивачу.

Надаючи оцінку доводам скаржника у касаційній скарзі колегія суддів, насамперед, звертає увагу на те, що при вирішенні такої категорії спорів слід виходити з того, що встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження складу податкового кредиту законодавець, безумовно, передбачає, що первинні документи платника податку є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують дійсно мали місце. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів. Якщо господарська операція фактично не відбулась, то первинні документи, складені на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності та не можуть бути підставою для внесення даних до податкового обліку.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг; нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку.

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами і які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником даних податкового обліку.

Такі висновки зроблені Верховним Судом у низці судових рішень, до прикладу, у постановах від 14 лютого 2020 року по справі №826/1255/16, від 05 березня 2019 року по справі №826/6902/15, від 11 жовтня 2019 року по справі №826/2122/15, від 11 грудня 2018 року по справі №804/6942/16.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2022 року по справі №160/3364/19 фактично підтвердила такі висновки, зазначивши, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як свідчать обставини цієї справи, висновки Відповідача про нереальність спірних господарських операцій Позивача базувались, аналогічно й наведеним доводам у касаційній скарзі, на узагальненій податковій інформації з інформаційних баз контролюючого органу, зібраній щодо постачальників Позивача по декільком попереднім ланцюгам постачання. На підтвердження доводів щодо відсутності достатніх матеріальних та трудових ресурсів та господарської спроможності контрагентів Позивача виконати умови укладених угод щодо постачання зернової продукції й надання послуг навантаження Відповідач спирався виключно на податкову інформацію, як-от: неподання звітів екологічного, земельного податку, відсутність реєстрації податкових накладних контрагентами постачальників, наявність рішень про відповідність постачальників контрагентів Позивача критеріям ризиковості, відсутність державної реєстрації суборенди земельних ділянок чи наявності їх у власності для вирощування сільгоспкультур.

В аспекті викладеного слід звернути увагу, що за сталою та послідовною практикою Верховного Суду інформація, що міститься в інформаційних базах даних контролюючих органів носить інформативний характер та не доводить наявності порушень податкового законодавства добросовісним платником податку. Вказана позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом, зокрема в постанові від 30 вересня 2021 року у справі №400/1986/19. У постанові від 03 вересня 2019 року у справі №810/3790/17 Верховний Суд також вказав, що висновки про відсутність у контрагентів (по «ланцюгу» постачання) трудових та матеріально-технічних ресурсів контролюючим органом зроблено виключно на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації, наявної в базі даних ДФС, проте податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган.

Суд вважає необхідним зауважити, що презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання, презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного, як це передбачено у частині другій статті 77 КАС України. Непідтвердження у ході судового розгляду належними доказами доводів податкового органу щодо нереальності господарських операцій платника надає таким доводам характеру припущень та не може слугувати підставою для визначення податкових донарахувань.

Проте, належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально-технічне забезпечення були недостатніми для проведення господарської діяльності з поставки Позивачу зернових культур, як і виконання навантажувальних робіт, Відповідачем надано не було.

До того ж, стверджуючи про порушення контрагентами податкового законодавства, контролюючий орган повинен був провести зустрічні звірки задля з`ясування реальності спірних господарських відносин та правомірності відображення їх наслідків в обліку платника податків. Проте, як встановлено судами попередніх інстанцій, зустрічних перевірок контрагентів Позивача податковим органом не проводилося.

Отже, висновки судів за встановлених обставин цієї справи є обґрунтованими та узгоджуються зі сталою та послідовною практикою Верховного Суду у такій категорії спорів. Верховний Суд неодноразово висловлювався про те, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. Цей підхід підтримано і Великою Палатою Верховного Суду у згаданій постанові від 07 липня 2022 року по справі №160/3364/19.

Надаючи оцінку доводам Відповідача щодо надання певних товарно-транспортних накладних тільки суду, а не до перевірки, суд апеляційної інстанції обґрунтовано зауважив на тому, що висновки суду першої інстанції про товарність спірних операцій не зроблені виключно з підстав наявності товарно-транспортних накладних, натомість мотиви суду першої інстанції основані на дослідженні наявних доказів у сукупності. При цьому суд першої інстанції правильно виходив з того, що в межах спірних правовідносин товарно-транспортні накладні не є первинними документами на підставі яких формується податковий кредит.

Так, абзацом першим пункту 44.6 статті 44 ПК України визначено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Такі положення кореспондуються із закріпленим у абзаці першому пункту 85.2 статті 85 ПК України обов`язком платника податків надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При цьому слід враховувати сталу і послідовну практику Верховного Суду, викладену, зокрема у постановах від 27 квітня 2022 року по справі №20/13197/20, від 22 червня 2022 року по справі №826/13633/17, за якою наслідки, передбачені пунктом 44.6. статті 44 ПК України, стосуються документів, що відповідають сукупно наступним умовам: документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки; на підставі яких платник веде облік доходів, витрат та інших показників; безпосередньо пов`язані із визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань; зберігання яких є законодавчим обов`язком платника податків; вимога щодо надання яких містилася у належно оформленому запиті контролюючого органу.

Доводи скаржника про те, що оскаржувані рішення ухвалені без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2022 року по справі №826/3925/17, від 07 грудня 2022 року по справі №640/20383/20, від 01 травня 2023 року по справі №640/21449/20, від 16 квітня 2021 року у справі №826/4632/15 колегія суддів вважає безпідставними. Аналіз наведених скаржником судових рішень дає підстави вважати, що такі рішення були ухвалені за інших фактичних обставин справи, установлених судами, а наведені скаржником цитати з цих рішень пов`язані виключно з критеріями оцінки доказів та дослідження обставин окремої справи.

Так, за встановленими обставинами у справі №826/3925/17 судом на підставі поданих контролюючим органом доказів було встановлено, що відповідно до товарно-транспортних накладних перевезення товару на адресу ПАТ «ДПЗКУ» здійснювало Товариство з обмеженою відповідальністю «Темп» власними силами та залучаючи перевізників-фізичних осіб-підприємців. Разом із тим, зі звітних документів, наданих контрагентом позивача, вбачається, що протягом 2014 року він не залучав перевізників, не отримував послуг із перевезення, не декларував господарських відносин із автомобільними компаніями-перевізниками та фізичними особами-підприємцями. При цьому власного транспорту в Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп» не було, як і будь-яких основних засобів та достатньої кількості трудових ресурсів (штат становив одну особу). На своїх складах постачальник позивача зберігав втричі менше тонн зернових, ніж реалізував ПАТ «ДПЗКУ» відповідно до первинних документів. В рамках контрольного заходу також допитано посадових осіб постачальників Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп», які заперечили свою участь у взаємовідносинах із ним. Позивачем натомість жодних доказів на підтвердження протилежного не подано, як і не представлено достатніх документів на підтвердження правомірності формування даних податкового обліку за оспорюваними операціями. Саме такі обставини слугували підставою для висновку Верховного Суду у постанові від 15 квітня 2022 року у тій справі щодо неправомірності формування платником витрат за спірними поставками.

Відмовляючи у задоволенні касаційної скарги у постанові від 07 грудня 2022 року по справі №640/20383/20 Верховний Суд резюмував обґрунтованість висновків суду апеляційної інстанції з огляду на установлені податковим органом в ході проведення перевірки обставини та відсутність з цього приводу відповідних спростувань з боку позивача, а також виходив з того, що доводи скаржника у розрізі заявленої підстави касаційного оскарження не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду справи, натомість, такі зводяться до незгоди із правовою оцінкою наданим позивачем доказам. При цьому Верховний Суд звернув увагу на те, що доводи касаційної скарги в частині незгоди позивача з висновками суду апеляційної інстанції щодо безтоварності господарських операцій не суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним зокрема і у постановах, на які посилався скаржник у касаційні скарзі. Крім того скаржником не було зазначено, яку саме норму матеріального права судом апеляційної інстанції застосовано неправильно, висновок щодо застосування якої, на думку скаржника, наявний у наведених ним постановах Верховного Суду.

У постанові від 01 травня 2023 року по справі №640/21449/20 скеровуючи цю справу на новий судовий розгляд Верховний Суд виходив з того, що суди попередніх інстанцій, посилаючись на надані позивачем первинні документи, не конкретизуючи їх суті та змісту операцій, яких вони стосуються, обмежились загальним висновком про те, що наявні в матеріалах справи документи бухгалтерського та податкового обліку є достатніми, належними та допустимими доказами для підтвердження реальності здійснення господарських операцій, зробивши висновок про достатність, за наведеного, підстав для скасування оскаржуваних у справі податкових повідомлень-рішень в цілому. Суд при цьому вказав на те, що судами не було здійснено аналіз підтвердження конкретними первинними документами реальності кожної господарської операції та не з`ясовано дійсного економічного змісту по кожній з господарських операцій в розрізі кожного контрагента окремо, не досліджено судами можливість їх здійснення з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, транспортних засобів тощо.

У постанові від 16 квітня 2021 року у справі №826/4632/15, на яку також покликається скаржник, Верховний Суд врахував, що контролюючий орган посилався на те, що для оподаткування спірних операцій з постачання зернових культур ПДВ, такі культури мають бути придбані контрагентами або безпосередньо Товариством у сільськогосподарських підприємств-виробників, а тому встановлення походження товару (сільгосппродукції), у даному випадку, є обов`язковою умовою для з`ясування правомірності формування Товариством даних податкового обліку у періоді, що перевірявся. На ці обставини як обов`язкові для правильного вирішення цієї справи Верховний Суд вказав в аспекті положень абзацу першого пункту 15 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, відповідно до якого тимчасово до 1 січня 2014 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання на митній території України зернових культур товарних позицій 1001-1008 згідно з УКТ ЗЕД та технічних культур товарних позицій 1205 і 1206 згідно з УКТ ЗЕД, крім першого постачання таких зернових та технічних культур сільськогосподарськими підприємствами - виробниками та підприємствами, які безпосередньо придбали такі зернові та технічні культури у сільськогосподарських підприємств-виробників, а також крім постачання таких зернових та технічних культур Аграрним фондом у разі їх придбання з податком на додану вартість. Саме за таких обставин висновки судів попередніх інстанцій у тій справі про підтвердження реальності операцій визнані касаційним судом передчасними, що мало наслідком направлення тієї справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Отже, наведені скаржником постанови Верховного Суду ухвалені за інших фактичних обставин справ, установлених судами, тому посилання заявника касаційної скарги на те, що судові рішення у цій справі ухвалені без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у цих постановах Верховного Суду, є безпідставними.

Таким чином, висновки судів попередніх інстанцій у цій справі є результатом оцінки наявних у їх розпорядженні доказів. Суд касаційної інстанції не може не погодитись із ними, оскільки така оцінка здійснена з дотриманням вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи на підставі належних та допустимих доказів.

Натомість доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з мотивами суду першої та апеляційної інстанцій, якими вони керувалися при оцінці доказів і встановленні обставин справи, - що знаходиться поза межами касаційного перегляду, встановленими частиною другою статті 341 КАС України. Суд касаційної інстанції не вправі переоцінювати докази у справі, а лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи заявника касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, а зводяться виключно до нової оцінки встановлених судами обставин справи, що виходить за межі повноважень касаційного суду, а касаційна скарга не містить інших обґрунтувань, аніж ті, які були висловлені Відповідачем під час слухань цієї справи в судах першої та апеляційної інстанцій і з урахуванням яких суди вже надавали правову оцінку встановленим у справі обставинам, підстави для задоволення касаційної скарги Відповідача відсутні.

4.2. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника є необґрунтованими.

Отже, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень у цій частині, а тому касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Згідно із частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуті в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 3, 344, 349, 350, 355, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 листопада 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Н.Є. Блажівська

Судді О.В. Білоус

І.Л. Желтобрюх