Справа № 420/20670/21
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/20670/21
Перша інстанція: суддя Аракелян М.М.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2023р. по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу та за зустрічним адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2021р. ГУ ДПС в Одеській області звернулося до суду із позовом до ФОП ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідачки суму заборгованості у розмірі 102 751,37грн.:

- по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами 148010300 у сумі 91 937,08грн.;

- по орендній платі з фізичних осіб 18010900 у сумі 10 814,29грн..

В обґрунтування позовних вимог ГУ ДПС в Одеській області зазначило, що у ФОП ОСОБА_1 станом на 22.10.2021р. наявний податковий борг у сумі 102 751,37грн.. Вказаний борг виник у зв`язку із прийняттям податкових повідомлень-рішень щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки №0-1502 від 16.05.2019р. у сумі 43 348,75грн. та №0-1502 від 12.05.2020р. у сумі 48 588,33грн., а також щодо заборгованості з орендної плати з фізичних осіб (податкове повідомлення-рішення №3488-0418-1502 від 16.10.2020р.).

У грудні 2021р. ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до ГУ ДПС в Одеській області, у якому просила:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області №0-1502 від 16.05.2019р. та №0-1502 від 12.05.2020р. про нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для фізичних осіб, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (18010300) в розмірах 43 348,75грн. за 2018р. та 48 588,33грн. за 2019р. відповідно.

В свою чергу, ОСОБА_1 у зустрічному позові зазначала, що позовні вимоги ГУ ДПС в Одеській області про стягнення податкового боргу визнаються нею частково в розмірі 5 212,33грн. щодо наявної заборгованості з орендної плати з фізичних осіб. Щодо стягнення заборгованості з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, вказала, що такий податок їй нараховано безпідставно, оскільки вона займається особистим селянським господарством (вирощує овець) та з цією метою в 2017р. придбала нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначені об`єкти нежитлової нерухомості не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки відповідно до п.п.«ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

Посилаючись на вказане просила позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2023р. адміністративний позов ГУ ДПС в Одеській області задоволено частково, а адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено повністю.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 суму боргу 5 212,33грн. по орендній платі з фізичних осіб 18010900 на бюджетний рахунок UA№015676, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 37607526, КБК 18010900, отримувач коштів ГУК в Од.обл./с. Саф`яни/11011000.

В решті вимог позову ГУ ДПС в Одеській області відмовлено.

Визнано протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області №0-1502 від 16.05.2019р. та №0-1502 від 12.05.2020р. про нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Одеській області на користь Фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 919,37грн..

Не погодившись із даним судовим рішенням, ГУ ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що у контролюючого органу не було підстав для нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки нежитлові будівлі ОСОБА_1 , які належать їй на праві приватної власності, призначені та використовуються нею безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а тому згідно податкового законодавства не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно.

При цьому, приймаючи рішення про часткове задоволення позову ГУ ДПС в Одеській області, суд першої інстанції виходив з того, що податковим органом правомірно нараховано суму заборгованості по орендній платі в розмірі 5 212,33 грн., дані обставини не заперечуються ОСОБА_1 , а тому вищевказана заборгованість підлягає стягненню на користь держави.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що починаючи з 6.10.2017р. ОСОБА_1 є власницею нерухомого майна у вигляді нежитлових будівель загальною площею 2 328,7кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджуються витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.34).

16.05.2019р. ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення за №0-1502, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2018р. в розмірі 43 348,75грн..

15.04.2020р. ГУ ДПС в Одеській області сформовано податкову вимогу №16028-52 про необхідність сплати податкового боргу.

12.05.2020р. ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення за №0-1502, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2019р. в розмірі 48 588,33грн..

16.10.2020р. ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення за №3488-0418-1502, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання зі сплати орендної плати з фізичних осіб 2020р. в розмірі 5 601,96грн..

У зв`язку з необхідністю стягнення заборгованості, ГУ ДПС в Одеській області звернулося до суду із позовом.

Перевіряючи правомірність та законність податкових повідомлень-рішень за №0-1502 та №0-1502, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 ст.266 ПК України).

За правилами ст.30 ПК України, податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених п.30.2 цієї статті.

Підпунктом 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України встановлено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування.

Так, пп.«ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

У відповідності до п.5.2, 5.3 ст.5 ПК України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Поняття сільськогосподарський товаровиробник також міститься у ст.1 ЗУ «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004р.» від 18.01.2001р. за №2238-III, під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття виробники сільськогосподарської продукції.

Так, відповідно ст.1 ЗУ «Про сільськогосподарський перепис», виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000р. №507, будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

При цьому, продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг (ст.1 ЗУ «Про сільськогосподарський перепис»).

Тобто, будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, віднесені до відповідного класу Державного класифікатора 018-2000, використовуються та належать фізичним особам, що займаються сільськогосподарською діяльністю, мають у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, не є об`єктами оподаткування згідно з п. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

Отже, судова колегія вважає, що ФОП ОСОБА_1 наділена статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні вищенаведених норм.

При цьому, ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна загальною площею 2 328,7кв.м., у складі якого літ. «А» - будинок тваринників загальною площею 148кв.м., літ. «Б» - вівчарня загальною площею 95,2кв.м., літ. «В» - склад загальною площею 259,6кв.м., літ. «Д» - сторожка загальною площею 95,2кв.м., літ. «Е» - вхід в підвал загальною площею 17кв.м., літ. «Ж», «З», «И», «Л», «М», «К» - навіси та 1-8 надвірні споруди, використовується безпосередньо у господарській діяльності як сільськогосподарським товаровиробником.

Вказані обставини також підтверджуються наявною в матеріалах справи довідкою, виданою старостою Утконосівського старостинського округу Саф`янівської сільської ради за №3162 від 24.11.2021р., згідно якої ОСОБА_1 займається особистим селянським господарством (вирощує овець) на території вівчарні (кошари) за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщеннях, які належить їй на підставі права власності.

З 2018 р. по теперішній час ведення особистого селянського господарства використовується без змін цільового призначення.

У зв`язку із наведеним, на нежитлові приміщення, які належить позивачу на праві власності, поширюється запроваджена п.п. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України пільга та зазначені будівлі не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність винесених податковим органом податкових повідомлень-рішень за №0-1502 від 16.05.2019р. та за №0-1502 від 12.05.2020р..

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скаргах доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2023р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту отримання.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко