Справа № 420/4988/23
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4988/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи справу за адміністративним позовом фермерського господарства «Стоянова І.С.» до Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фермерського господарства «Стоянова І.С.» до Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області, Державної податкової служби України, в якій позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати податкової повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 28.11.2022 року №10033/15-32-04-07-20/22494020 в частині застосування штрафу у сумі 10091, 18 грн. (десять тисяч дев`яносто одна гривня 18 копійок)

В обґрунтування позову зазначено, що спірними у даній справі податковими повідомленнями-рішеннями від 28.11.2022 року №10033/15-32-04-07-20/22494020 було застосовано штрафні санкції, проте останні є протиправними. Так, представником позивача наголошено на обставинах того, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), відповідно до положень пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, за порушення податкового законодавства штрафні санкції за несвоєчасне подання податкової звітності не застосовуються. Також представник позивача вважає, що положення п.п. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПКУ суперечать нормам п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПКУ та припускають неоднозначне трактування прав та обов`язків в частині застосування штрафних санкцій за порушення вимог ст. 201 ПК України. Представник позивача наголошу., що наразі не існує жодної норми закону яка б обмежувала чи відміняла дію п. 52-1 підрозділу 10 перехідних положень ПКУ в частині не застосування штрафів за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків корегування до податкових накладних п. 52-1 підрозділу 10 перехідних положень ПКС є чинною та діючою нормою , а перелік порушень податкового законодавства, за які органи контролю нараховують штрафні санкції в період дії карантину на території України, є вичерпними.

Крім того, представник позивача посилається на норму п. 56.21 Податкового кодексу України згідно якої, у разу коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правого акта, виданого на підставі цього кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множене) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючий орган, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Отже, з урахуванням викладеного, представник позивача вважає податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Від ДПС України 10.04.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Так, представник ДПС України наголошує, що позивачем невірно визначений суб`єктний склад відповідачів по справі, адже камеральну перевірку проводило Головне управління ДПС в Одеській області та спірне рішення також приймали вони. Так, представник ДПС України наголошує, що за результатами адміністративного оскарження спірного рішення, останнім скаргу розглянуто в строки визначені Податковим кодексом України, за результатами її розгляду було прийнято рішення про залишення оскаржуваного рішення без змін, разом з чим, адміністративне оскарження рішень податкового органу є досудовим порядком вирішення спору. Крім того, представник ДПС України наголошує, що прийняття рішень, за результатами розгляду скарг платників податків є дискреційним повноваженнями та визначаються виключною компетенцією органу, внаслідок чого суд не наділений правом оцінювати повноту дослідження контролюючим органом обставин, викладених платником податків у скарзі на податкове повідомлення-рішення. Стосовно суті порушених представником позивача обставин в адміністративному позові, представник ДПС України зазначає, що тимчасово, на період дії воєнного стану, починаючи з 27.05.2022 року, норма п. 52-1 підрозділу 10 розд. ХХ «Перехідних положень Податкового кодексу України» не застосовується та превалюють норми в частині звільнення від відповідальності за несвоєчасне виконання платником податків обов`язків саме у випадках та за умов, передбачених п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ.

Отже, на думку представника ДПС України спірне рішення прийняте Головним управління ДПС в Одеській області є правомірним та скасуванню не підлягає.

Від представника Головного управління ДПС в Одеській області 19.04.2023 року до суду надійшли письмові пояснення в яких останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав їх необґрунтованості. Останній вказує, що фахівцями Головного управління ДПС в Одеській області було проведено перевірку ФГ «Стоянова І.С.» своєчасності реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, дата виписки яких припадає на червень 2022 року. За результатами камеральної перевірки було складено акт перевірки від 07.11.2022 року №11417/15-32-04-07-17/22494020 відповідно до якого було встановлено порушення з боку позивача граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям-платникам податку на додану вартість, та розрахунків корегування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених ст. 201 ПКУ, на яких відповідно до вимог ст. 192 та 201, пп. 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ покладено обов`язок щодо такої реєстрації податкової накладної

Так, перевіркою було встановлено, що ФГ «Стоянова І.С.» направив на реєстрацію податкові накладні №1 на суму ПДВ 87 305 грн. 33 коп., №2 на суму ПДВ 12 926, 33 грн., №3 на суму ПДВ 680, 14 грн. за червень 2022 року дата виписки яких припадає на 01.06.2022 року, а дата реєстрації 12.07.2022 року та 13.07.2022 року відповідно, чим порушив граничних термінів реєстрації податкових накладних та розрахунків корегування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених ст. 201 ПКУ, на яких відповідно до вимог ст. 192, 201 ПКУ покладено обов`язок щодо такої реєстрації, відповідальність передбачена п. 120-1 ст. 120 ПКУ. На думку представника відповідача, мораторій застосування штрафних санкцій, на який в адміністративному позові посилається представник позивача, на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширення короно вірусної хвороби не застосовується. У зв`язку з викладеним, представник Головного управління ДПС в Одеській області вважає, що у платника податків не має правових підстав щодо звільнення від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних.

Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в яких останній не погоджується з обґрунтуваннями викладеними в запереченнях ДПС України та в запереченнях Головного управління ДПС в Одеській області, вважає їх безпідставними, а податкове повідомлення-рішення протиправним, крім того, представник позивача наголосив, що Головне управління ДПС в Одеській області є територіальним органом ДПС України, який координує та контролює ДПС України, реалізує завдання та функції ДПС України, в межах своїх повноважень. ДПС України є центральним органом виконавчої влад, а Головне управління ДПС в Одеській області є його територіальним органом. З огляду на зазначене, позивач вважає, що оскільки спірне рішення містить застереження про те, що контролюючим органом буде вжито заходи з погашення податкового боргу, включення ДПС України в контексті позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення не є безпідставним.

З огляду на зазначене, представник позивача зазначає, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, а доводи відповідачів є необґрунтованими.

Ухвалою суду від 20.03.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Витребувано у відповідача Головного управління ДПС в Одеській області належним чином завірені копії матеріалів, що стали підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення, зокрема, але не виключно наказ, акт про результати перевірки, розрахунки, тощо.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань фермерське господарство «Стоянова І.С.» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі 02.03.1995 за №0000493, основним видом економічної діяльності підприємства є оптова неспеціалізована оптова торгівля (основний) (код ВКЕД 01.50 змішане сільське господарство).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 07.11.2022 податковим органом на підставі п.20.1.4 ст. 20 Податкового кодексу України, в порядку ст. 76 розділу ІІ Податкового кодексу України та п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України було проведено перевірку своєчасності реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, дата виписки яких припадає на червень 2022 року ФГ «Стоянова І.С.» за результатами якої було складено акт від 07.11.2022 року №11417/15-32-04-07-17/22494020

В ході перевірки контролюючим органом було встановлено, що в червні 2022 року ФГ «Стоянова І.С.» виписувало та направляло на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №1, 2, 3, дата виписки 01.06.2022 року, 01.06.2022 року, 01.06.2022 року; дата реєстрації 12.07.2022 року, 12.07.2022 року, 13.07.2022 року, сума ПДВ 12926, 33 грн., 87305. 33 грн., 680, 14 грн., кількість днів затримки 12, 12, 13 днів.

Отже, перевіряючі перевіркою встановили порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям платникам податку на додану вартість, та розрахунків корегувань до таких накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених ст. 201 ПКУ (зі змінами та доповненнями), на яких відповідно до вимог ст. 192 та 201, пп. 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ покладено обов`язок щодо такої реєстрації. Відповідальність платника податків за порушення визначене ст. 120-1 ПКУ. Порушення термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцю платником податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також допущення помилок, при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної.

На підставі викладених в акті перевірки висновків, контролюючим органом було прийняте податкове повідомлення-рішення від 28.11.2022 року №10033/15-32-04-07-20/22494020, яким до ФГ «Стоянова І.С.» застосовано штраф у сумі 10091, 18 грн. за порушення граничних термінів реєстрації в ЄРПН податкових накладних/розрахунків корегування до податкових накладних, визначених ст. 201 ПКУ, та згідно п. 120-1.1 ст. 120-1 ПКУ за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних.

Представник позивача в адміністративному позові наголошує, що акт перевірки від 28.11.2022 року №10033/15-32-04-07-20/22494020 не отримував, та про проведення вказаної перевірки дізнався лише коли отримав спірне рішення. До суду від представника відповідача (Головного управління ДПС в Одеській області) надійшли письмові пояснення з документами, серед яких доказів вручення позивачу акта перевірки, немає.

В подальшому, не погоджуючись з спірним рішенням ФГ «Стоянова І.С.» звернулося до ДПС України зі скаргою від 07.12.2022 року.

Рішенням ДПС України від 23.12.2022 року №17352/6/99-00-06-03-01-06 розгляд скарги позивача продовжено.

Рішенням ДПС України від 01.02.2023 року №2437/6/99-00-06-03-01-06 скаргу ФГ «Стоянова І.С.» розглянуто та залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 28.11.2022 року №10033/15-32-04-07-20/22494020 без змін.

Не погоджуючись з спірним рішенням в частині застосування до позивача штрафних санкцій, останній звернувся до суду з цим позовом про скасування податкового повідомлення-рішення..

Згідно із ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).

За приписами п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи а зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до абз.1 п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

При цьому, згідно із абз.4 цього ж п.201.10 ст.201 ПК України податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В силу абз.14 п.201.10 ст.201 ПК України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

- для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;

- для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

З аналізу процитованих положень вбачається, що продавець товарів/послуг зобов`язаний зареєструвати в ЄРПН податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування.

За своєю правовою природою норма, викладена в абз.4 п.201.10 ст.201 ПК України є нормою зобов`язального характеру (норма-припис), а отже має існувати норма, яка передбачає відповідальність за невиконання платником податку зобов`язання у вигляді обов`язку реєстрації податкової накладної.

Статтею 120-1 ПК України визначена відповідальність платників податків за порушення строків реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та допущення помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної. Тобто, законодавець передбачив для платників податків відповідальність за порушення пункту 201.10 статті 201 ПК України.

Так, згідно п.120-1.1 ст.120 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

- 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

- 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

- 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

- 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

- 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Таким чином, на платника податків покладено обов`язок щодо реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних у строк, встановлений податковим законодавством, а саме для податкових накладних складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені, а для податкових накладних складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. Порушення вказаних строків реєстрації податкових накладних свідчить про наявність порушення, за яке передбачена відповідальність у вигляді штрафу в залежності від терміну такого порушення, що передбачено пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України.

Разом із тим, згідно з п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України, за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за: порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу; порушення вимог законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку; порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Тобто, на час реєстрації податкових накладних, винесення оскаржуваного повідомлення-рішення, карантин встановлений Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), тривав та перелік порушень податкового законодавства, за які контролюючим органом нараховуються штрафні санкції в період дії карантину на території України є вичерпним та не включає застосування штрафних санкцій за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних у період з 01 березня 2020 року і по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину.

Виходячи з наведених норм у взаємозв`язку з обставинами справи судом встановлено, що позивачем дійсно порушено передбачені пунктом 201.1 статті 201 ПК України граничні терміни реєстрації податкових накладних, що не заперечується й самим позивачем.

Разом з цим, Законом України "Про внесення змін до ПК України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану"від 12 травня 2022 року №2260-ІХ, який набрав чинності 27 травня 2022 року, внесено зміни до пп.69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, установлено особливості для справляння податків і зборів.

Так, відповідно абз.17 п.69.2 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України в редакції, чинній на момент винесення спірного податкового повідомлення-рішення, у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених пп.112.8.9 п.112.8 ст.112 цього Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому, вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються.

В той же час, відповідно до абз.абз.1, 3 пп.69.1 п.69 підрозділу 10розділу XX "Перехідні положення" ПК України у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої п.46.2 ст.46цьогоКодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої п.46.2 ст. 46цьогоКодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних, розрахунків коригування, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до ПК України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 липня 2022 року, подання податкової звітності до 20 липня 2022 року та сплати податків та зборів у строк не пізніше 31 липня 2022 року.

З огляду на викладене, норми пп.69.2 п.69 підрозділу 10розділу XX ПК України суперечать чинним нормам п.52-1 підрозділу 10розділу XX ПК України, тобто згідно положення пп.69.1, у податкового органу є право застосовувати санкції за порушення податкового законодавства у вказаний період незважаючи на визначені чинним п.52-1 підрозділу 10розділу XX ПК України обмеження штрафних санкцій за порушення податкового законодавства у той же період, що є недопустимим.

З огляду на викладене, суд вважає, що застосування до позивача за таких обставин штрафних санкцій є порушенням принципу стабільності, що передбачений пп.4.1.9 п.4.1 ст. 4 ПК України.

Щодо посилань представника ДПС України з приводу підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у пп.69.1 п.69 підрозділу 10розділу XX "Перехідні положення" ПК України, суд зазначає наступне.

Згідно абз.абз.1-4 пп.69.1 п.69 підрозділу 10розділу XX "Перехідні положення" ПК України в редакції дійсній на час реєстрації позивачем податкових накладних, застосування відповідальності та строків виконання податкових зобов`язань ставиться у залежність від можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема, щодо реєстрації податкових накладних.

Так, абз.8 пп.69.1 п.69 підрозділу 10розділу XX "Перехідні положення" ПК України визначено, що порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Суд вважає за необхідне зазначає, що чинним законодавством, станом на час реєстрації позивачем податкових накладних, які були предметом перевірки, не було врегульовано питання щодо можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків.

Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у пп.69.1 п.69 підрозділу 10розділу XX "Перехідні положення" ПК України, та переліків документів на підтвердження, затверджений наказом Міністерства фінансів від 29 липня 2022 року №225, набрав чинності 06 вересня 2022 року, тобто вже після реєстрації податкових накладних, що були предметом перевірки.

Отже, на думку суду, вищевказане правове регулювання позбавило позивача права, у разі необхідності, довести неможливість виконання платником податків обов`язків, визначених у пп.69.1 п.69 підрозділу 10розділу XX "Перехідні положення" ПК України, станом на дату реєстрації спірних податкових накладних.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що в умовах дії карантинних обмежень та введення воєнного стану, з огляду на діюче станом на час реєстрації податкових накладних законодавство, позивач опинився в ситуації правової невизначеності.

Відповідно п.109.1 ст. 109 ПК України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

З аналізу вищенаведеного випливає, що законодавець передбачив можливість застосування до платника податків наслідків несвоєчасної реєстрації податкової накладної, передбачених ст. 120-1 ПК України, лише за наявності його вини.

Суд наголошує, що незважаючи на умови дії карантинних обмежень та введення воєнного стану ФГ «Стоянова І.С.» було виконано податковий обов`язок щодо здійснення реєстрації вказаних податкових накладних.

Суд враховує принципи податкового законодавства, а саме презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (пп.4.1.4. п.4.1. ст. 4 ПК України).

Відповідноп.56.21 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Суд зазначає, що юридична конструкція норми п.56.21 ст. 56 ПК України дає підстави стверджувати, що презумпція застосовна не лише у ситуації прямої суперечності норм, але й у будь-якій іншій ситуації невизначеності в процесі правозастосування. Для її застосування необхідно і достатньо виявлення двох або більше альтернативних варіантів правомірної поведінки, обравши найвигідніший для себе з яких платник має почуватися захищеним від можливих негативних наслідків як з боку контролюючого органу, так і суду.

Більше того, наведеною нормою охоплюються не лише очікування платника, запровадженням у податковому законодавстві цієї презумпції як принципу (основної засади) накладається відповідний таким очікуванням обов`язок вибору визначеного нею варіанту поведінки і контролюючим органом, і судом.

При цьому тягар доведення хибності (відсутності правових підстав) обраного платником варіанту поведінки покладається законом на контролюючий орган.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 лютого 2021 року у справі №380/671/20.

З огляду на встановлені обставини справи та їх нормативне регулювання в сукупності, суд дійшов до висновку про те, що застосування штрафних санкцій за несвоєчасність реєстрації податкових накладних в умовах правової невизначеності покладає на позивача додатковий надмірний тягар, який, в умовах діючого на території України воєнного стану є недопустимим.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 28.11.2022 року №10033/15-32-04-07-20/22494020 в частині застосування до ФГ «Стоянова І.С.» штрафу у сумі 10091, 18 грн.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Зазначене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 р. у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

За подання даного адміністративного позову з вимогою майнового позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, слід стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 72-73, 77, 90, 242, 245, 255, 295 КАС України суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фермерського господарства «Стоянова І.С.» до Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкової повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 28.11.2022 року №10033/15-32-04-07-20/22494020 в частині застосування штрафу у сумі 10091, 18 грн. (десять тисяч дев`яносто одна гривня 18 копійок).

Стягнути на користь фермерського господарства «Стоянова І.С.» (Ідентифікаційний код: 22494020 , адреса: 68454, Одеська область, Арцизький район, с. Надеждівка, вул. Центральна, 77) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) суму сплаченого судового збору в розмірі 2684, 00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: фермерське господарство «Стоянова І.С.» (Ідентифікаційний код: 22494020 , адреса: 68454, Одеська область, Арцизький район, с. Надеждівка, вул. Центральна, 77)

Відповідач: Головне управління ДПС в Одеській області (, 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5);

Відповідач: Державна податкова служба України (, 04053, м. Київ, Шевченківський район, Львіська площа, будинок 8);

Суддя П.П. Марин