Справа № 640/10569/21
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Костюк Л.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Височанській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обмеження пенсії максимальним її розміром;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплачувати пенсію Позивачу без обмеження її максимальним розміром з 13.03.2020 року;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати не донарахованої частини пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2022 року, яке набрало законної сили 14 червня 2022 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром з 14.03.2020.

У задоволенні решти позову відмовлено.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13 грудня 2022 року № 2825-ІХ, адміністративну справу № 640/10569/21 було передано до Київського окружного адміністративного суду за належністю.

28 червня 2023 року Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, в якій просив:

- встановити засоби судового контролю за виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва 18 лютого 2022 року у справі № 640/10569/21;

- зобов`язати Головне управління Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві у 10-денний строк подати звіт про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2022 року у справі № 640/10569/21.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року у задоволенні заяви Позивача про встановлення судового контролю відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким встановити засоби судового контролю за виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2022 року у справі № 640/10569/21 та зобов`язати Відповідача подати у місячний строк звіт про виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Зазначено, що Відповідачем добровільно не виконано вищезазначене рішення в межах наданих законодавством повноважень.

Відзиву Відповідача на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення судового контролю в адміністративній справі № 640/10569/21, суд першої інстанції виходив з того, що суд з метою забезпечення належного виконання судового рішення або встановлює судовий контролю за виконанням судового рішення безпосередньо під час ухвалення цього рішення або вирішує спірні питання, які виникають в ході виконання в порядку ст. 287 КАС України.

Враховуючи наведене суд першої інстанції вважав, що вжиття заходів судового контролю за виконанням судового рішення можливе виключно під час ухвалення відповідного рішення.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами положень статей 129 та 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини 2 та 3статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень регульовано статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначено ст. 382 КАС України, за приписами частини першої та другої якої суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до частини восьмої цієї ж статті судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - Відповідачем у справі, може встановити суд першої чи апеляційної інстанції. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої, апеляційної чи касаційної інстанції, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу. Таким чином, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення, є правовим наслідком судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-Позивача.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання Відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання Відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення судового контролю виходив з того, що вжиття заходів судового контролю за виконанням судового рішення можливе виключно під час ухвалення відповідного рішення.

Як на підставу зазначеного, суд першої інстанції послався на правову позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 31 жовтня 2019 року у справі № 820/1560/17, від 07 листопада 2019 року у справі № 361/11754/13-а.

Проте, як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17, незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступив Верховний Суд, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Так, Верховний Суд в постанові від 17 вересня 2020 року у справі № 340/962/19 вказав на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в ухвалі від 20 червня 2018 року у справі № 800/592/17, а саме, що клопотання про встановлення судового контролю може бути подано й задоволено судом вже після ухвалення рішення у справі.

Отже, Позивача не позбавлено можливості звернутися із клопотанням про встановлення судового контролю після прийняття судом рішення у справі, у разі існування ризику його невиконання.

Щодо наявності/відсутності підстав для задоволення заяви Позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Як на підставу для задоволення вимог Позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення останній посилається на те, що Відповідач не виконує рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2022 року у справі № 640/10569/21, оскільки виплачує пенсію після проведення перерахунку в розмірі 20270 грн замість 29558,73 грн, тобто з обмеженням її максимальним розміром.

Листом від 07 вересня 2022 року № 19183-18070/А-02/8-2600/22 Відповідачем повідомлено Позивача, що він перебуває на обліку в Головному управлінні і отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У вересні 2022 року, на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2022 року у справі № 640/10569/21 Головним управлінням з 14.03.2020 Позивачу проведено перерахунок пенсії в порядку, встановленому судовим рішенням, та здійснено нарахування коштів за період з 14.03.2020 по 30.09.2022 в сумі 16541,74 грн.

З 01.10.2022 Позивачу буде встановлено для щомісячної виплати визначений судом розмір пенсії в сумі 20270,00 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що Окружний адміністративний суд міста Києва в мотивувальній частині рішення від 18 лютого 2022 року у даній адміністративній справі вказав, що обмеження Головним управління Пенсійного фонду України в м. Києві максимального розміру пенсії Позивача з 14.03.2020, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним, зважаючи на що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Відповідача щодо обмеження пенсії максимальним розміром та зобов`язати Відповідача здійснити перерахунок та виплачувати пенсію без обмеження її максимальним розміром з 14.03.2020 (з дати призначення пенсії за вислу років) - підлягають задоволенню.

При цьому, позовні вимоги у частини зобов`язати Відповідача виплачувати пенсію без обмеження її максимальним розміром задоволенню не підлягають, оскільки заявлені на майбутнє, а судовому захисту підлягають лише порушені права.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2022 року у справі № 640/10569/21 в частині перерахунку пенсії з 14 березня 2020 року без обмеження максимальним розміром було виконано Відповідачем добровільно в межах покладених судом зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення заяви Позивача про встановлення судового контролю.

Підсумовуючи викладене вище, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з урахуванням доводів викладених у даному судовому рішенні, про відсутність підстав для задоволення заяви Позивача про встановлення судового контролю, проте вважає за необхідне змінити мотивувальну частину ухвали, зазначивши, що підставами для відмови у задоволенні заяви Позивача про встановлення судового контролю, є доводи викладені у даній постанові.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції зміні в мотивувальній частині, а в решті ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 322, 325, 328, 329, 331, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину ухвали Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю з підстав, викладених у даній постанові.

В решті ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Л.О. Костюк

О.М. Оксененко

Повний текст складено 23.11.2023 року.