Справа № 380/16729/23
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправної відмови, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області ( далі відповідач, ГУ ДМС України у Л/о), в якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача, оформлену листом №11-457/6/4601-23/4601.3.7/7850-23 від 30.06.2023, у прийнятті у позивача декларації про відмову від іноземного громадянства.

- зобов`язати відповідача повторно розглянути звернення позивача від 08.06.2023 щодо прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства та прийняти відповідне рішення про її прийняття.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 16.06.2020 отримала тимчасове посвідчення громадянина України № НОМЕР_1 , строк дії якого закінчився 16.06.2022. У зв`язку з чим, забравши всі необхідні документи, звернулася до ГУ ДМС України у Львівській області із заявою про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства та набуття громадянства України. Однак відповідач листом від 30.06.2023 у прийнятті такої декларації відмовив з тих підстав, що позивач самостійно зобов`язана припинити іноземне громадянство, в іншому випадку отримати паспорт громадянина України неможливо. Вважає, що відповідач, відмовивши у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства, не врахував, що позивач не може отримати та подати документ про припинення громадянства з незалежних він неї причин, а саме у зв`язку з призупиненням діяльності російських закордонних установ в Україні, розривом дипломатичних відносин та закриттям дипломатичних установ. Вважаючи відмову незаконною, звернулася до суду з цим позовом.

Відповідач проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. Рішенням ГУ ДМС у Львівській області позивач набула громадянство України на підставі частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України, що підтверджується тимчасовим посвідченням від 16.06.2020 ОТ033657. У зв`язку із набуттям громадянства України, позивачем подано зобов`язання протягом двох років до 16.06.2022 припинити громадянство російської федерації. Позивач листом від 08.06.2023 звернулася до відповідача із заявою про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства з метою отримання паспорта громадянина України. До заяви долучила декларацію від 08.06.2023, у якій зазначила, що уповноваженими органами рф 09.12.2021 було прийнято клопотання про припинення громадянства, проте у встановлений законодавством рф 6-місячний строк вона не отримала документа про припинення громадянства. Звертає увагу, що чинним законодавством України (прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1941-ІХ) не передбачено прийняття декларації про відмову від громадянства за наведених позивачем обставин, а розрив України дипломатичних відносин з російською федерацією не впливає на суть правовідносин між сторонами. Окрім того, позивач у будь-який час до закінчення терміну дії тимчасового посвідчення, тобто до 16.06.2022, могла звернутись із відповідною заявою до дипломатичного (консульського) представництва рф, розташованого на території будь-якої держави. Просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 21.07.2023 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін.

Відповідачем 04.08.2023 (вх. №59968) подано відзив на позовну заяву.

Позивачем 08.08.2023 (вх. №60639) подано відповідь на відзив.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є громадянкою російської федерації, що підтверджується паспортом російської федерації №72 1624960, виданого 20.10.2012 у м. Москва.

Позивач 12.05.2020 відповідно до рішення ГУ ДМС у Львівській області набула громадянство України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України», на підставі якого отримала тимчасове посвідчення громадянина від 16.06.2020 № НОМЕР_2 , строк дії якого закінчився 16.06.2022.

При зверненні з заявою про набуття громадянства України позивач 13.02.2020 взяла на себе зобов`язання припинити іноземне громадянство та надати відповідачу протягом двох років документ про припинення громадянства рф. У разі неотримання позивачем з незалежних від неї причин документа про припинення громадянства рф позивач зобов`язалась подати декларацію про відмову від громадянства рф і повернути паспорт громадянина рф до уповноваженого органу цієї держави.

На виконання взятого на себе зобов`язання припинення іноземного громадянства позивач 09.12.2021 звернулася до Генерального консульства рф у Львові із заявою про вихід із громадянства рф, сплативши консульський збір в сумі 1 820 грн. Заява складена, подана, зареєстрована та прийнята відповідно до норм чинного законодавства рф.

Вказана заява прийнята Генеральним консульством рф у Львові та зареєстрована 09.12.2021 за №270023359.

Міністерство закордонних справ рф листом від 03.03.2023 №5085/кд-гр повідомило ОСОБА_1 про те, що її заява щодо виходу з громадянства була узгоджена з МВС росії і ФСБ росії, однак у зв`язку із призупиненням діяльності російських закордонних установ в Україні відповідне рішення не було прийняте.

ОСОБА_1 08.06.2023 звернулася із заявою до ГУ ДМС України у Л/о про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства та видачу паспорта громадянина України. До заяви долучила декларацію про відмову від іноземного громадянства.

ГУ ДМС України у Л/о листом від 08.06.2023 №Н-457/6/4601-23 відмовило ОСОБА_1 у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства та видачі паспорта громадянина України з тих підстав, що позивач взяла на себе зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом двох років з моменту набуття українського громадянства, тому паспорт громадянина України вона зможе отримати лише після виконання зобов`язання про припинення іноземного громадянства.

Вважаючи протиправною відмову ГУ ДМС України у Л/о, оформлену листом 08.06.2023 №Н-457/6/4601-23 у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства та видачу паспорта громадянина України, позивач звернулася до суду з цим позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 №2235-III (далі - Закон №2235-III).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2235-III громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Підстави набуття громадянства України визначені статтею 6 Закону №2235-III, відповідно до пункту 2 частини першої якої громадянство України набувається, зокрема за територіальним походженням.

Статтею 8 Закону №2235-III врегульовано порядок набуття громадянства України за територіальним походженням.

Відповідно до частини першої цієї статті особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням (частина перша статті 8 Закону №2235-ІІІ).

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону №2235-III іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

При цьому, зобов`язання припинити іноземне громадянство - це письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України (частина 1 статті 1 Закону №2235-III).

Відповідно до частини восьмої статті 8 Закону №2235-III особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.

Згідно до частини першої статті 1 Закону №2235-III декларацією про відмову від іноземного громадянства є документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Частиною першою статті 9 Закону №2235-III передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

За правилами пункту 2 частини другої статті 9 Закону №2235-III однією з умов прийняття до громадянства України, зокрема, є подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців).

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства - є невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи чи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України (частина перша статті 1 Закону №2235-III).

Указом Президента України від 27.03.2001 №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (надалі - Порядок).

Зазначений Порядок визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

При цьому, відповідно до статті 19 федерального закону «Про громадянство російської федерації», вихід з громадянства російської федерації особи, яка проживає на території російської федерації, здійснюється на підставі добровільного волевиявлення такої особи в загальному порядку, за винятком випадків, передбачених статтею 20 цього федерального закону. Вихід з громадянства російської федерації особи, яка проживає на території іноземної держави, здійснюється на підставі добровільного волевиявлення такої особи у спрощеному порядку, за винятком випадків, передбачених статтею 20 цього федерального закону.

Згідно із пунктом б) статті 32 вказаного закону, заява з питань громадянства російської федерації особою, яка проживає за межами російської федерації і не має місця проживання на території російської федерації подається до дипломатичного представництва або консульської установи російської федерації, що знаходяться за межами російської федерації.

Розгляд заяви та прийняття рішення про прийняття до громадянства російської федерації чи про вихід з громадянства російської федерації в спрощеному порядку здійснюється в строк до шести місяців з дня подання заяви і всіх необхідних документів, оформлених належним чином (стаття 35 закону).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 09.12.2021 на виконання взятого на себе 13.02.2020 зобов`язання припинити іноземне громадянство звернулася до Генерального консульства РФ у Львові із заявою про вихід із громадянства РФ, сплативши при цьому консульський збір, яка зареєстрована та прийнята уповноваженою установою, що підтверджується квитанціями №82822, №82823 та №82824 від 09.12.2021 та довідкою № 270023359 від 09.12.2021.

Матеріали справи не містять доказів видачі позивачу документа про припинення громадянства рф.

Водночас, позивачем до позовної заяви долучено лист МЗС РФ № 5085/кд-гр від 03.03.2022, копія якого наявна у матеріалах справи, зміст якого свідчить, що заява про вихід з громадянства російської федерації узгоджена з МВС росії і ФСБ росії, однак рішення не прийнято по причині припинення діяльності російських закордонних установ на території України.

Загальновідомим є те, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і донині. Функціонування дипломатичних та консульських установ держави-агресора на території України не здійснюється.

Як встановлено судом на підставі належних та допустимих доказів, позивач звернулася до Генерального консульства російської федерації у Львові з заявою про вихід з громадянства російської федерації, яка була прийнята 09.12.2021, однак рішення про припинення громадянства російської федерації ОСОБА_1 у передбачений законодавством росії шестимісячний строк уповноваженими органами російської федерації не прийняте у зв`язку із припиненням діяльності російських закордонних установ в Україні через військову агресію російської федерації проти України. Лист МЗС рф № 5085/кд-гр від 03.03.2022 не містить жодних застережень щодо можливої підстави для відмови у виході з громадянства російської федерації.

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону №2235-III невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (у даному випадку 6 місяців) є прямо встановленою підставою для подання декларації про відмову від іноземного громадянства (пункт 2 частини другої статті 9 Закону №2235-III).

Ураховуючи вказані положення Закону №2235-III та встановлені судом фактичні обставини, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для відмови у прийнятті поданої позивачем 08.06.2023 декларації про відмову від іноземного громадянства, тому така відмова є протиправною.

З огляду на протиправність оскарженої відмови відповідача, суд дійшов висновку, що ГУ ДМС України у Львівській області слід зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.06.2023 про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства та прийняти рішення у відповідності до вимог Закону №2235-III та з урахуванням висновків суду у цій справі.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем вказані вимоги щодо доказування правомірності свого рішення не виконано.

Доводи відповідача про правомірність спірної відмови спростовано наведеним вище аналізом чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що оформлена листом від 30.06.2023 №11-457/6/4601-23/4601.3.7/7850-23 відмова відповідача у прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства не відповідає визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям поведінки відповідача у спірних правовідносинах та суперечить Закону №2235-III, тому першу позовну вимогу слід задовольнити шляхом визнання такої відмови протиправною.

Друга позовна вимога є похідною від першої і також підлягає до задоволення шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 08.06.2023 про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства та видачу паспорту громадянина України та прийняти рішення у відповідності до вимог Закону №2235-III та з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цілому, тому позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДМС у Львівській області понесені позивачем судові витрати у вигляді 1 073 грн 60 к. судового збору, сплаченого за квитанцією № від 12.07.2023.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (вул. Січових Стрільців, буд. 11, м. Львів, 79000, ) про визнання протиправної відмови, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (вул. Січових Стрільців, буд. 11, м. Львів, 79000, ), оформлену листом від 30.06.2023 №11-457/6/4601-23/4601.3.7/7850-23 у прийнятті у ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) декларації про відмову від іноземного громадянства.

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області (вул. Січових Стрільців, буд. 11, м. Львів, 79000, ) повторно розглянути звернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) від 08.06.2023 про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства та видачу паспорта громадянина України та прийняти рішення у відповідності до вимог Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 №2235-III та з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні.

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (вул. Січових Стрільців, буд. 11, м. Львів, 79000, ) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 к. судових витрат у вигляді судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.П. Хома