Справа № 240/34459/22
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/34459/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко Анна Василівна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

23 листопада 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Житомирській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

у грудні 2022 року Головне управління Державної податкової служби у Житомирській області звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість в сумі 245298,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Державної податкової служби у Житомирській області та є платником податків і зборів. За відповідачем рахується податковий борг у розмірі 245298,50 грн., з яких: 245298,50 грн. - штрафні санкції.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області податковий борг, а саме: штрафні санкції за порушення законодавства про патентування норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в розмірі 245298 грн. 50 коп., з яких: 245298 грн. 50 коп. - штрафні (фінансові) санкції.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що граничний термін сплати визначених вказаними податковими повідомленнями-рішеннями податкових зобов`язань був встановлений 05.11.2018 року, з урахуванням п. 102.4 ст. 102 ПК України, звернутись до суду за стягненням цього боргу позивач міг лише до 05.11.2021 року. Вказує, що після спливу 1095-денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг вважається безнадійним та підлягає списанню.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу суду 13.11.2023 року, заперечив проти доводів відповідача та просив відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд першої інстанції виходив з того, що за позивачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 існує податковий борг у розмірі 245298,50 грн., а саме:

- штрафні (фінансові) санкції та/або пеня, у тому числі за порушення законодавства про патентування норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у розмірі 245300,50 грн., з яких: 245298,50 грн. - штраф (не сплачено в строк).

Отже, приймаючи оскаржуване рішення, суд першої дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення податкового боргу з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в розмірі 245298,50 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів, визначаючись щодо обґрунтованості висновків суду першої інстанції та доводів апеляційної скарги, виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч.1 ст.67 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний сплачувати податки, збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України) від 02 грудня 2010 року №2755-VI.

Відповідно до пункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Так, відповідно до матеріалів справи встановлено, що у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідн. номер НОМЕР_1 ) існує податковий борг у розмірі 245298,50 грн., а саме:

- штрафні (фінансові) санкції та/або пеня, у тому числі за порушення законодавства про патентування норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у розмірі 245300,50 грн., з яких: 245298,50 грн. - штраф (не сплачено в строк).

Відповідно до п.203.1 ст.203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з п.203.2 ст.203 ПК України сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п. 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Положеннями підпункту 54.3.3. п.54.3 ст.54 ПК України визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до абз.1 п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

На підставі акту перевірки №0274/06/10/РРО/ від 11.10.2018 року на підставі підпунктів 54.3.3 пункту 54.3 ст. 54 ПК України відповідачу відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 24.10.2018 нараховано штрафні (фінансові) санкції та/або пеня, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 245300,50 грн., з яких: 245298,50 грн. - штраф (не сплачено в строк).

Також на підставі акту перевірки №0274/06/10/РРО/ від 11.10.2018 підпунктів 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 ПК України відповідачу відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 24.10.2018 нараховано штрафні (фінансові) санкції у сумі 1,00 грн. Податкові повідомлення-рішення направлені на адресу відповідача та отримані особисто.

Водночас, доказів оскарження вищевказаних податкових повідомлень-рішень відповідачем не надано.

Головним управлінням Державної податкової служби у Житомирській області сформована та направлена відповідачу податкова вимога форми "Ф" №195767-51 від 06.11.2018 на суму 245305,53 грн.

В той же час, доказів сплати податкового боргу або оскарження податкової вимоги відповідачем до суду не подано.

Згідно із пунктом 59.1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо після направлення податкової вимоги сума податкового боргу змінилась, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається.

Відповідно до п.57.1. ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із підпунктом 14.1.175 пункту14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання в сумі 245298,50 грн. вважається податковим боргом.

Положеннями пункту 95.1 статті 95 ПК України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до абзацу 1 пункту 95.3 статі 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що податковим органом доведено наявність правових підстав для стягнення заявленого у даній справі податкового боргу, відтак судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позовні вимоги.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про пропуск контролюючим органом 1095-денного строку звернення до суду з примусового стягнення вказаної суми податкового боргу, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватись інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Положеннями пункту 102.4 ст. 102 ПК України визначено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнути протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу.

Відповідно до Закону України від 02.11.2020 №591-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" внесено зміни та доповнення, в тому числі до деяких положень Податкового Кодексу України.

Згідно із Законом України № 591-IX від 13.05.2020 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", що набрав чинності 29.05.2020, п. 52 підрозділу 10 розділу XX "Перехідних положень" згідно з яким на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 ПК України.

Враховуючи зазначені обставини щодо зупинення перебігу 1095-денного строку звернення до суду з примусового стягнення вказаної суми податкового боргу (через картнтин), то з даним позовом контролюючий орган звернувся в межах визначеного строку, ще до моменту прийняття будь-яких рішень Кабінетом Міністрів України про завершення дії карантину встановленого на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року відповідає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.