Справа № 420/10501/23
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/10501/23

Перша інстанція: суддя Свида Л.І.,

повний текст судового рішення

складено 21.08.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (відповідач), про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у підготовці і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії з 01.02.2021, та зобов`язання відповідача підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідку про розмір грошового забезпечення позивача, що враховується для перерахунку пенсії позивача станом на 01.01.2021 року, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, перелік яких визначено у довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання міністерства внутрішніх справ України по Одеській області №33-36-4406 від 29.09.2021 року, встановлених станом на 01.01.2021 року за відповідною або аналогічною посадою, з якої позивача було звільнено з військової служби. При цьому у довідці про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії станом на 01.01.2021 року зазначити відомості про розміри посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом за 1 січня відповідного календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт за відповідною або аналогічною посадою, з якої позивача було звільнено з військової служби для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2021 року пенсії.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що визначення посадового окладу і окладу за військовим званням у 2021 році повинно бути визначено шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт у відповідності до вимог ст. 43, 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких iнших осіб», з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України №704 вiд 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Відтак, через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня календарного року, виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, виходячи з розміру складових, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт.

Відповідач відзиву на позов до суду першої інстанції не направляв.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови ОСОБА_1 в підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нової довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ«Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для перерахунку з 01.02.2021 року для перерахунку основного розміру пенсії.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ«Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для перерахунку з 01.02.2021 року основного розміру пенсії ОСОБА_1 .

Стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідачем - Міністерством внутрішніх справ України подано на зазначене судове рішення апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог.

В обґрунтування скарги вказує, що ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції залишив поза увагою відсутність підстав (збільшення розмірів грошового забезпечення) для оформлення оновлених довідок про розмір грошового забезпечення. Згідно з п.4 Постанови №704 ( в редакції Постанови №103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018р. Апелянт зауважує, що після 01.01.2018 року Кабінетом Міністрів України не приймалось рішень щодо змін розміру грошового забезпечення військовослужбовців, як обов`язкової передумови для виникнення обов`язку зі складання довідки про розмір грошового забезпечення військовослужбовця для перерахунку його пенсії. Доводи ж позивача у позовній заяві обґрунтовуються лише судовою практикою та не мають документального підтвердження щодо реального підвищення розміру грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб. Відтак, на думку скаржника відсутні підстави для виготовлення МВС України нової довідки про грошове забезпечення станом на 01.01.2021р. Посилання суду першої інстанції на правові висновки Верховного Суду наведені постанові від 01.08.2022 у справі №440/6017/21 є безпідставними на думку апелянта, оскільки у цій справі не аналізувались обставини з якими законодавець пов`язує виникнення у особи права на перерахунок пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ, а саме чи підвищилось фактично грошове забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, зокрема на посаді, з якої звільнився на пенсію позивач, станом на дату, на яку він просить видати йому довідку для перерахунку пенсії. Також, апелянт посилається на пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом. Окремою підставою для скасування судового рішення у даній справі, скаржник вказує те, що судом першої інстанції залишено поза увагою що МВС України не є належним відповідачем у цій справі, оскільки на даний час питання стосовно видачі довідки про розмір грошового забезпечення для колишніх працівників міліції, які проходили службу в територіальних органах внутрішніх справ передано до територіальних медичних об`єднань МВС України по областях, місту Києві, а у спірному випадку - ДУ Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надано.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як вірно встановив суд першої інстанції та підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Одеській області та отримує пенсію, призначену на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

27.12.2022 року представник позивача звернувся до Міністерства внутрішніх справ України із заявою щодо підготовки та надання до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нової довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2021 року та її подання до ГУПФУ в Одеській області для перерахунку його пенсії.

Листом №Є-698/49 від 15.01.2023 року Міністерство внутрішніх справ України повідомило представнику позивача про те, що для виготовлення довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2021 року підстави відсутні (а.с. 9).

Не погодившись із такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема згідно із Законом № 1082-IX виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою № 704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та статті 9 Закону №2011-ХІІ, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновків суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ).

За приписами ч.2, ч.3 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Згідно з ч.3, ч.18 ст.43 Закону №2262-XII пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.

У разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Зазначена вище норма безпосередньо визначає складові грошового забезпечення для обчислення пенсій.

У відповідності до ч.4 ст.63 Закону № 2262-ХІІ, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Отже, Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розмірів складових грошового забезпечення для такого перерахунку, а підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на отримання пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008р. №45 затверджено «Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року за № 393» (Порядок №45).

Пунктами 1,3 Порядку №45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

30.08.2017р. Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (Постанова №704), яка набрала чинності 01.03.2018р. та якою передбачалося збільшення з 01.03.2018р розмірів посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців.

Згідно з п. 2 Постанови №704, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до постанови №704, встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 Постанови № 704 (в редакції до 24.02.2018р.) було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України ухвалив Постанову № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (Постанова №103).

Пунктом 6 постанови №103 було внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Проте, в подальшому постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Відтак, з врахуванням ч.2 ст.265 КАС України, п.6 Постанови №103 втратив чинність з моменту набрання вищевказаного судового рішення, а саме з 29.01.2020р.

При цьому порядок дій відповідача у зв`язку із втратою чинності положеннями пункту 6 Постанови №103 та змін до пункту 4 Постанови №704, не змінився.

При цьому, виходячи з приписів п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VІІІ, який набрав чинності 01.01.2017 року, мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Отже, з набранням чинності Закону України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ змінено підхід щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини не лише при визначенні посадових окладів, а й щодо розрахунку всіх виплат, де раніше застосовувалася як розрахункова величина мінімальна заробітна плата.

Відтак, з 29.01.2020р. розрахунковою величиною для визначення окладів є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установлений законом на 1 січня саме відповідного календарного року, а не на 1 січня 2018р., тобто розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Колегія суддів при цьому зазначає, що згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 року №294-IX установлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня - 2102 гривень.

Згідно ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень.

За вказаного, розмір прожиткового мінімуму (його зміна в сторону збільшення станом на 01 січня календарного року) для працездатних осіб на кожний календарний рік є підставою для перегляду розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та, відповідно, перерахунку пенсії, призначеної згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII.

Враховуючи підвищення у січні 2021 року розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлений законом на 1 січня календарного року, який (розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб) в свою чергу є основною складовою для визначення розміру посадового окладу, вбачається право позивача на отримання оновленої довідки для перерахунку пенсії станом на 01.01.2021 року відповідно до положень постанови №704, із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови №704, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії.

Стосовно доводів скаржника про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом апеляційний суд враховує, що за приписами ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 КАС України.

В свою чергу, строк звернення до адміністративного суду вважається проміжком часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Обов`язок доведення обставин, з якими пов`язується поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась із адміністративним позовом.

Апеляційний суд зауважує, що у даній справі не є спірним порядок обчислення/перерахунку пенсії позивача, а спірні правовідносини виникли з приводу відмови Міністерства, викладеної у листі від 09.01.2023 №Є-438, в оформленні на ім`я позивача довідки про розмір грошового забезпечення станом на 2021 року для подальшого перерахунку його пенсії.

Таким чином, дізнавшись про відмову у задоволенні свого звернення (заяви) в січні 2023 року та звернувшись із цим позовом в травні 2023 року, позивачем дотримано встановлений ч.2 ст. 122 КАС України строк.

Відтак, оцінюються критично як необґрунтовані доводи скаржника про пропуск ОСОБА_1 строку звернення до суду з цим позовом та наявність підстав для залишення позовних вимог без розгляду.

Водночас, колегія суддів також враховує, що пунктом 3 Порядку № 45 передбачено, що на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, який враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної у списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (надалі по тексту також - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням ПФУ.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені зі служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Тобто, окрім інших, на Міністерство внутрішніх справ України (його структурні підрозділи) покладено функції по складанню довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для визначених осіб або про введення для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством після надходження від територіального пенсійного органу списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку за формою згідно із додатком 1 до Порядку № 45.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Правління Пенсійного Фонду України № 3-1 від 30 січня 2007 року (далі Порядок № 3-1).

Водночас, колегією суддів під час апеляційного розгляду справи встановлено, що відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України № 129 від 25 лютого 2019 року в системі Міністерства внутрішніх справ України уповноваженим структурним підрозділом з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсії був Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України (далі Департамент).

В подальшому, згідно наказу Міністерства внутрішніх справ від 16 квітня 2021 року за № 291 внесено зміни до пункту 1 наказу Міністерства внутрішніх справ України № 129 від 25 лютого 2019 року «Про визначення в Міністерстві внутрішніх справ України уповноваженого структурного підрозділу з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсії», виклавши його в такій редакції: «визначити в Міністерстві внутрішніх справ України територіальні медичні об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по областях, місту Києву уповноваженими установами за видачу довідок про розмір грошового забезпечення з покладенням таких функцій на відповідні сектори (відділ) із соціально-гуманітарних питань цих державних установ».

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає ґрунтовними доводи скаржника про те, що саме Державна установа Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області в спірних відносинах є належним і уповноваженим органом в структурі МВС України розглядати звернення позивача про видачу довідки про розмір грошового забезпечення.

При цьому, у позовній заяві, позивач ОСОБА_1 просив визнати протиправними дії щодо відмови у підготовці та видачі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01 січня 2021 року саме Міністерства внутрішніх справ України, до якого позивач і звертався із відповідною заявою та Департаментом пенсійних витань та соціального захисту якого було розглянуто по суті заяву ОСОБА_1 та відмовлено у видачі відповідної довідки.

Отже, у спірному випадку Державна установа "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" не розглядала заяви ОСОБА_1 від 27.12.2022р., відтак у відношенні до позивача не вчиняла жодних дій, втому числі протиправних.

При цьому, колегія суддів також зауважує, що суд вирішуючи публічно правовий спір повинен не тільки встановити наявність права, яке порушене, але й з`ясувати та чітко ідентифікувати яким саме із суб`єктів владних повноважень допущено таке порушення, отже в частині того, що МВС України в даному випадку не є належним відповідачем у справі є неґрунтовними.

Апеляційний суд з даного приводу враховує, що згідно матеріалів справи відповідь на заяву ОСОБА_1 від 27.12.2022р. щодо виготовлення довідки про грошове забезпечення станом на 01.01.2021 для перерахунку пенсії ОСОБА_1 надано 09.01.2023р. за №Є-438 саме Департаментом пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України (а.с. 9).

Отже, в даному випадку, відсутні жодні правові підстави вважати, що у спірних правовідносинах належним відповідачем є саме ДУ Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області.

Водночас, відсутні також і підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня календарного року (2021р.), оскільки МВС України наразі ( з 16.04.2021) дійсно не є уповноваженим органом в системі Міністерства внутрішніх справ України, який має право вирішення питання видачі довідок про грошове забезпечення для перерахунку пенсії у відношенні до колишніх співробітників, що суд першої інстанції залишив поза увагою.

При цьому, на переконання колегії суддів, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у спірних публічно-правових відносинах від порушень з боку Міністерства внутрішніх справ України, колегія суддів вбачає підстави для виходу за межі позовних вимог.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Апеляційний суд зауважує, що в силу приписів ч.3 ст.3 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 за №393/96-ВР ( далі Закону №393/96-ВР) заява - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Частиною 3 статті 7 Закону №393/96-ВР визначено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Колегія суддів враховує також, що у своєму листі відповіді №Є-438 від 09.01.2023р. на заяву ОСОБА_1 , МВС України зазначало про те, що відповідно до наказу МВС України від 25.02.2019 №129 Про визначення в Міністерстві внутрішніх справ України уповноваженого структурного підрозділу з підготовки та подання до органів ПФ України документів для призначення (перерахунку) пенсії (зі змінами) у МВС України уповноваженими установами за видачу довідок про розмір грошового забезпечення визначено територіальні медичні об`єднання МВС України по областях, місту Києву з покладенням таких функцій на відповідні сектори (відділи) із соціально-гуманітарних питань цих державних установ.

Однак, не зважаючи на наведені вище імперативні приписи, Міністерство внутрішніх справ України, діючи в порушення частини 3 статті 7 Закону №393/96-ВР, не переслало за належністю до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" заяву ОСОБА_1 від 27.12.2022р., а фактично розглянуло по суті відповідну заяву та надавши оцінку підставам наявності/відсутності у позивача права отримати таку довідку не маючи на це відповідних повноважень, - відмовило у виготовленні довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2021 через відсутність для цього підстав.

Зважаючи на вищевказані висновки, позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дій Міністерства внутрішніх справ України щодо розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 27.12.2022р. та відмови у виготовленні довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2021 для перерахунку його пенсії, а також з метою належного та ефективного за встановлених спірних обставин захисту порушеного права позивача - зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України переслати за належністю до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області» заяву ОСОБА_1 від 27.12.2022р. про виготовлення довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2021р., для розгляду по суті викладених у ній підстав.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити з огляду на те, що МВС України в даному спірному випадку не є належним суб`єктом, який уповноважений на видачу довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача.

Підсумовуючи усе викладене вище, колегія суддів вважає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржуване судове рішення - скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

В частині розподілу судових витрат, апеляційний суд зазначає, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволення позовних вимог (ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України).

Оскільки в даному випадку звернення позивача до суду було обумовлено неправомірністю дій відповідача, які виразились у розгляді звернення ОСОБА_1 та наданні по суті цього звернення відповіді з питань, які не входять до компетенції цього органу, колегія суддів вбачає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат у вигляді сплаченого судового збору за подання (квитанція АТ А-БАНК, а.с. 10).

Стосовно доводів апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що виразилось у неналежному повідомленні відповідача про розгляд справи, апеляційний суд вважає їх необгрунтованими та звертає увагу, що процесуальні документи суду першої інстанції направлялись на електронну адресу Міністерства внутрішніх справ України, яка в тому числі зазначена скаржником в апеляційній скарзі та міститься на сайті МВС України.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи не спростовують, не мають принципового значення правильного вирішення справи.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України» ) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень та враховує, що у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У відповідності до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі №420/10501/23 - скасувати.

Ухвалити у даній справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 27.12.2022р. та відмови у виготовленні довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2021 для перерахунку його пенсії.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України переслати за належністю до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області» заяву ОСОБА_1 від 27.12.2022р. про виготовлення довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2021р., для розгляду по суті викладених у ній підстав.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп., сплачений за подання позову до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді О.О. Димерлій А.В. Крусян