Справа № 320/22129/23
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

23 листопада 2023 року 320/22129/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2016 по 28.02.2018, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2016 по 28.02.2018, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення за весь спірний період - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на виконанння рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року, з урахуванням ухвали від 15 липня 2022 року про виправлення описки та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2022 у справі №320/8146/21 відповідачем здійснено виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2016 по 28.02.2018 у розмірі 4377,10 грн. На думку позивача, відповідач під час визначення розміру індексації застосував коефіцієнти індексації, що не відповідають місяцю підвищення посадового окладу військовослужбовців січень 2008 року, що стало підставою для звернення до суду з позовом у цій справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, капітан-лейтенант ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді старшого офіцера відділення спостереження та спеціальних дій загону підготовки та проведення інформаційних заходів та наказом Командира військової частини НОМЕР_1 від 24.06.2021 №117 звільнений з військової служби у запас за підпунктом «а» пунктом другим частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Відповідно до цього наказу, позивача виключено зі списків особового складу, всіх видів забезпечення з подальшим зарахуванням на військовий облік з 30 червня 2021 року.

У подальшому, позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити нарахування та виплатити йому індексацію грошового забезпечення з 01 липня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

Листом від 30 червня 2021 року за №634/1250 відповідач повідомив, що за спірний період індексація не нараховувалася та не виплачувалася у зв`язку з тим, що не була передбачена в бюджеті Міністерства оборони України на відповідні роки. Фінансування здійснювалося виключно на види грошового забезпечення, які передбачені згідно наказу Міністерства оборони України від 11 червня 2018 р. № 260 «Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам».

Крім того, в листі відповідач зазначив, що згідно роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 8 серпня 2017 року № 15966/0/2-17/16 щодо індексації грошового забезпечення, проведення індексації грошових доходів населення, у тому числі грошового забезпечення, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік. У 2016-2018 роках витрати на індексацію не були передбачені в бюджеті Міністерства оборони України. Виплати сум індексації у поточному році за минулі роки також не передбачена. Відповідно до вказівки Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 4 січня 2016 року № 248/3/9/1/2 військовим частинам було заборонено нараховувати індексацію грошового забезпечення.

У подальшому, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року у справі №320/8146/21, з урахуванням ухвали від 15 липня 2022 року про виправлення описки, позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 липня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 липня 2016 року по 28 лютого 2018 року з врахуванням січня 2008 року як базового місяця.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2022 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задоволено частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 липня 2016 року по 28 лютого 2018 року з врахуванням січня 2008 року як базового місяця.

У цій частині прийнято нову постанову, якою зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_3 ) за період з 01 липня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року залишено без змін.

На виконання вимог вказаного судового рішення відповідачем здійснено виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 липня 2016 року по 28 лютого 2018 року у розмірі 4377,10 грн.

На думку позивача, відповідач під час визначення розміру індексації застосував коефіцієнти індексації, що не відповідають місяцю підвищення посадового окладу військовослужбовців січень 2008 року, що стало підставою для звернення до суду з позовом у цій справі.

Вирішуючи питання про можливість розгляду адміністративного позову у цій справі, суд виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другої, третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 370 КАС України судове рішення, що набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з частиною восьмою статті 382 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець зобов`язаний винести постанову про накладення на боржника штрафу, передбаченого статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження". У разі невчинення відповідачем таких дій його бездіяльність може бути визнана судом протиправною в порядку, передбаченому статтею 287 КАС України.

Крім того, відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що приписами статей 287, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: визнання бездіяльності органів державної виконавчої служби протиправною та зобов`язання їх вчинити дії у тому числі щодо накладення на відповідача штрафу за невиконання судового рішення; визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у такій справі.

Разом з тим, за наявності обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, стаття 378 КАС України передбачає можливість встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення.

Наявність спеціальних правових норм КАС України (статті 287, 383, 378), направлених на забезпечення належного та ефективного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача (стягувача) шляхом подання позову.

Таким чином, судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, та не передбачає можливості подання окремого (нового) позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, що набрало законної сили. Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, відповідно до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі № 806/2143/15, від 21.12.2020 року у справі № 440/1810/19.

Проаналізувавши предмет позову у справі, що розглядається, з предметом спору у справі № 320/8146/21, суд дійшов висновку, що вони співпадають у справах спірним є право на отримання позивачем індексації грошового забезпечення за той самий період.

Отже, фактичною підставою для звернення до суду із даними позовними вимогами стала незгода позивача із діями відповідача під час виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року, з урахуванням ухвали від 15 липня 2022 року про виправлення описки та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2022 у справі №320/8146/21.

Суд зазначає, що зазначені вище позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має право вимагати здійснення судового контролю за такими діями чи бездіяльністю або зміни способу виконання судового рішення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки спір у даній справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже були предметом розгляду судів у інших провадженнях, проте, на стадії виконання таких судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись статтями 238, 241, 243, 248, 256, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій.

Копію рішення суду надіслати (вручити, надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного ухвали.

Суддя Василенко Г.Ю.