Справа № 300/7332/23
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2023-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" листопада 2023 р. справа № 300/7332/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії.
Позовні вимоги мотивовані тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправно відмовлено йому в зарахуванні сум заробітної плати отриманої у АТ «Білоруське УПНП і КРС», у ТОВ «Варєганська транспортна компанія-2», у ТОВ «КНГ-СЕРВІС», у АТ «Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин». Тому слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 31.01.2022 з врахуванням заробітної плати: в УТТ-6 «Сутормінськнафта» за період з 30.09.1989 по 10.04.1998 на підставі архівної довідки виданої АТ «Газпромнафта-Ноябрьськнафтогаз» за №01/1/2/KM-299 від 10.09.2021; в ТОВ «Сотружество-Радужний-2» за період з 03.02.2009 по 26.07.2010 на підставі архівної довідки про заробітну плату виданої Архівним відділом Адміністрації міста Радужний №420-Д/03 від 09.08.2021; в AT «Білоруське УПНП і КРС» за період з 01.06.2011 по 30.05.2016 на підставі довідки за №779 від 23.07.2021; в АТ «Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин» за період з 04.06.2016 по 20.05.2021 на підставі довідки за №2173 від 09.09.2021, а також дорахувати та виплатити недоплачену суму пенсії.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 у справі №300/2847/22 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 31.01.2022 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2. Вказав, що 23.03.2023 звернувся із заявою про врахування заробітної плати за спірні періоди. Однак, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 24.04.2023 відмовлено в зарахуванні сум заробітної плати згідно поданих довідок. Відповідно до ч.1 ст.40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Вказав, що у пенсійного органу при призначенні йому пенсії були відповідні довідки, які підтверджують заробіток в УТТ-6 «Сутормінськнафта» за період з 30.09.1989 по 10.04.1998, в ТОВ «Сотружество-Радужний-2» за період з 03.02.2009 по 26.07.2010, в AT «Білоруське УПНП і КРС» за період з 01.06.2011 по 30.05.2016, в АТ «Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин» за період з 04.06.2016 по 20.05.2021. Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправно відмовлено у врахуванні сум заробітної плати за вищевказані періоди.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву відповідно до якого проти позову заперечив. У відзиві зазначив, що позивачу з 31.01.2022 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Звернув увагу, що при зверненні із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 не було подано довідку про заробітну плату видану Архівним відділом Адміністрації міста Радужний №420-Д/03 від 09.08.2021. Вказав, що за період з 03.02.2009 по 20.05.2021 не враховано оскільки відсутні дані щодо сплати страхових внесків у цей період, а за період з 30.09.1989 по 10.04.1998 відсутня перевірка достовірності видачі довідки та немає підтвердження первинними документами. Зазначив, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, яка припинила свою дію з 19.06.2023. Просив суд в задоволенні позову відмовити.
Крім цього, відповідачем 16.11.2023 долучено до матеріалів справи копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 (а.с.81-228).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).
Відповідно до ч.3 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на виконання цього судового рішення призначено ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Надалі, позивач звернувся до відповідача із заявою від 23.03.2023 про перерахунок його пенсії з 31.01.2022 з урахуванням документів про заробітну плату (а.с.59).
За наслідками розгляду вищевказаної заяви відповідач листом від 24.04.2023 №3304-2853/Д-02/8-0900/23 повідомив позивача, що за результатом розгляду документів заробітну плату за період з 03.02.2009 по 20.05.2021 не враховано, оскільки відсутні дані щодо сплати страхових внесків у цей період, а за період з 30.09.1989 по 10.04.1998 - відсутня перевірка достовірності видачі довідки та немає підтвердження первинними документами. Додатково вказав, що архівна довідка про заробітну плату позивача за період з 03.02.2009 по 26.07.2010, яка видана Архівним відділом Адміністрації міста Радужний №420-Д/03 від 09.08.2021 при призначенні пенсії не подавалася (а.с.61-62).
Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся із даним позов до суду.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що склалися в даній адміністративній справі, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (надалі Закон №1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі Закон №1058-IV) (в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Частиною 1 статті 24 Закону №1058-ІV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону №1058-ІV).
При цьому, згідно з частиною 4 статті 24 цього Закону періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
За змістом підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1 для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року.
За бажанням пенсіонера ним може подаватися довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Пунктом 2.10 Порядку № 22-1 передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.
Як вже встановлено судом, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не враховано заробітну плату за період з 03.02.2009 по 20.05.2021 оскільки відсутні дані щодо сплати страхових внесків у цей період, а за період з 30.09.1989 по 10.04.1998 відсутня перевірка достовірності видачі довідки та немає підтвердження первинними документами.
Суд зазначає, що архівною довідкою виданою АТ «Газпромнафта-Ноябрьськнафтогаз» за №01/1/2/KM-299 від 10.09.2021, довідкою виданою AT «Білоруське УПНП і КРС» за №779 від 23.07.2021 та довідкою виданою АТ «Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин» за №2173 від 09.09.2021 підтверджено відомості нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 за періоди роботи з 30.09.1989 по 10.04.1998, з 01.06.2011 по 30.05.2016 та з 04.06.2016 по 20.05.2021 відповідно (а.с.38, 49, 52).
Як вбачається з вказаних довідки страхові внески за спірні періоди нараховувалися та сплачувалися у Пенсійний Фонд російської федерації у відповідності до законодавства.
Зміст вказаних довідок свідчить, що такі довідки видані на основі первинних документів (особових рахунків).
Суд зазначає, що вказані довідки підписані відповідальними особами підприємства, на них проставлені печатки відповідного підприємства. Також ці довідки містить адресу місцезнаходження підприємства, яке видало вказані довідки.
З огляду на наведене, суд вважає що такі довідки відповідають вимогам законодавства, оскільки видані на підставі особових рахунків, містять чітко визначені періоди роботи, за які здійснювалася виплата заробітної плати позивачу, суми заробітної плати, відрахування із заробітної плати, а також містить інформацію щодо місцезнаходження і адреси підприємства, яким видано такі довідки.
Враховуючи вищенаведене суд зазначає, що відповідач протиправно не врахував для обчислення пенсії позивача заробітну плату за періоди його роботи з 30.09.1989 по 10.04.1998, з 01.06.2011 по 30.05.2016 та з 04.06.2016 по 20.05.2021 згідно з довідками №01/1/2/KM-299 від 10.09.2021, №779 від 23.07.2021 та №2173 від 09.09.2021.
Відповідно до абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність.
Частиною другою статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994, ратифікованої Законом України від 11.07.1995 №290/95-ВР, трудовий стаж, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Отже, наведені положення вказаних Угод передбачали, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Доказів, які б свідчили про недостовірність вищевказаних довідок відповідачем суду не надано. При цьому, відповідачем не заперечується їх достовірність, а в своїх аргументах відповідач вказує про необхідність підтвердження інформації щодо сплати страхових внесків до Пенсійного фонду російської федерації за період з 03.02.2009 по 20.05.2021.
Щодо посилань відповідача на відсутність інформації щодо сплати страхових внесків суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до вказаного Закону.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до вказаного Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені зазначеним Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Суд зазначає, що страхові внески є складовою умови існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Таким чином, суд вважає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, несплата підприємством страхових внесків не може бути підставою для незарахування до стажу позивача спірних періодів роботи.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а.
Крім наведеного, суд приймає до уваги те, що зі змісту довідок №01/1/2/KM-299 від 10.09.2021, №779 від 23.07.2021 та №2173 від 09.09.2021 підтверджується сплата страхових внесків до пенсійного фонду російської федерації за періоди роботи позивача з 30.09.1989 по 10.04.1998, з 01.06.2011 по 30.05.2016 та з 04.06.2016 по 20.05.2021.
Одночасно, суд відхиляє як безпідставні доводи відповідача про не зарахування заробітної плати позивача за період роботи на території російської федерації, так як Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення припинила свою дію з 19.06.2023, оскільки така обставина не може мати наслідком позбавлення особи права зарахування певного заробітку, та як наслідок, позбавлення позивача конституційного права на належний соціальний захист.
Як наслідок, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправно відмовлено позивачу у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати визначеної у вищевказаних довідках.
Разом з цим, в матеріалах справи наявна архівна довідка видана Архівним відділом Адміністрації міста Радужний №420-Д/03 від 09.08.2021 про заробітну плату позивача за період з 03.02.2009 по 26.07.2010 в ТОВ «Сотружество-Радужний-2» (а.с.47).
Проте, позивачем доказів подання відповідачу довідки №420-Д/03 від 09.08.2021 рахом із заявою від 23.03.2023 до суду не надано. У матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 копія вказаної довідки також відсутня.
Суд приймає до уваги те, що відповідач у листі від 24.04.2023 №3304-2853/Д-02/8-0900/23 повідомив позивача, що архівна довідка про заробітну плату за період з 03.02.2009 по 26.07.2010, яка видана Архівним відділом Адміністрації міста Радужний №420-Д/03 від 09.08.2021 при призначенні пенсії не подавалася.
З огляду на наведене, на переконання суду, спір між позивачем та відповідачем щодо врахування заробітної плати відображеної у вказаній довідці, як на час звернення ОСОБА_1 до суду, так і на час розгляду даної справи судом, відсутній.
Так, відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Конституційний Суд України у рішенні від 25.11.1997 року №6-зп вказав, що стаття 55 Конституції України не визначає, які саме рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади і місцевого самоврядування чи посадових і службових осіб можуть бути оскаржені, і встановлює принцип, відповідно до якого в суді можуть оскаржуватися будь-які рішення, дії та бездіяльність.
Разом з тим, Конституційний Суд України у зазначеному вище рішенні вказав, що частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що рішення, дія чи бездіяльність порушують або обмежують права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.
Також Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму щодо такого захисту.
Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Аналізуючи наведені норми та висновки Конституційного Суду України, слід зазначити, що під час розгляду справи суд повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, є, зокрема, захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень, у тому числі з боку державних органів.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 8 статті 4 КАС України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Отже, судовому захисту в адміністративних судах України підлягають порушені права, свободи та законні інтереси особи в публічно-правових відносинах. При цьому визначальним для вирішення питання про обґрунтованість вимог особи у публічно-правовому спорі є встановлення факту порушення відповідних прав, свобод чи інтересів такої особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Оскільки судом не встановлено факту звернення позивача до відповідача з документом, який дає право на перерахунок пенсії, а позивачем не доведено суду факту відмови відповідача в перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати визначеної у довідці №420-Д/03 від 09.08.2021, та відсутність факту відмови відповідача в перерахунку пенсії з врахуванням вказаної довідки, вказує на відсутність порушеного права позивача, яке б потребувало судового захисту.

Таким чином, вимога позивача про перерахунок та виплату пенсії з врахуванням заробітної плати в ТОВ «Сотружество-Радужний-2» за період з 03.02.2009 по 26.07.2010 на підставі архівної довідки про заробітну плату виданої Архівним відділом Адміністрації міста Радужний №420-Д/03 від 09.08.2021, є необґрунтованою і такою, що до задоволення не підлягає.

Суд зазначає, згідно з ч.4 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Позивачем 31.01.2022 подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області довідку видану АТ «Газпромнафта-Ноябрьськнафтогаз» за №01/1/2/KM-299 від 10.09.2021, довідку видану AT «Білоруське УПНП і КРС» за №779 від 23.07.2021, довідку видану АТ «Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин» за №2173 від 09.09.2021, тобто одночасно з поданням заяви про призначення пенсії. Відтак позивачу слід перерахувати пенсію з урахуванням заробітної плати відображеної у вказаних довідках з моменту її призначення, а саме з 31.01.2022.

З метою запобігання порушення права позивача на належну йому пенсію та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 31.01.2022 перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати відображеної в довідках №01/1/2/KM-299 від 10.09.2021, №779 від 23.07.2021, №2173 від 09.09.2021 за періоди його роботи з 30.09.1989 по 10.04.1998, з 01.06.2011 по 30.05.2016 та з 04.06.2016 по 20.05.2021 відповідно, та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Підсумовуючи наведене вище суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії підлягає до часткового задоволення.

Враховуючи приписи ч.3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 700 грн. сплачених судових витрат.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 31.01.2022 з урахуванням заробітної плати відображеної в довідках №01/1/2/KM-299 від 10.09.2021, №779 від 23.07.2021, №2173 від 09.09.2021 за періоди його роботи з 30.09.1989 по 10.04.1998, з 01.06.2011 по 30.05.2016 та з 04.06.2016 по 20.05.2021 відповідно.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців,15, м. Івано-Франківськ) здійснити з 31.01.2022 перерахунок пенсії ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з урахуванням заробітної плати відображеної в довідці АТ «Газпромнафта-Ноябрьськнафтогаз» №01/1/2/KM-299 від 10.09.2021, довідці AT «Білоруське УПНП і КРС» №779 від 23.07.2021, довідці АТ «Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин» №2173 від 09.09.2021 за періоди його роботи з 30.09.1989 по 10.04.1998, з 01.06.2011 по 30.05.2016 та з 04.06.2016 по 20.05.2021 відповідно, та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців,15, м. Івано-Франківськ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 700 (сімсот) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.