Справа № 120/3484/20-а
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 120/3484/20-а

провадження № К/9901/33223/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року (у складі головуючого судді - Томчука А.В.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2021 року (у складі колегії: головуючого судді - Мацького Є.М., суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г.),

ВСТАНОВИВ:

І. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

1. В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі - заявник, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій позивач просив:

визнати протиправними дії щодо не нарахування та не виплати позивачеві індексації грошового забезпечення за період з 22.05.2017 по 27.02.2020;

стягнути індексацію грошового забезпечення за період з 22.05.2017 по 27.02.2020 у сумі 138 221,65 грн. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 22.05.2017 по 28.02.2018 - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 27.02.2020 - березень 2018 року.

2. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.09.2020, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2020, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 22.05.2017 по 01.03.2018. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 22.05.2017 по 01.03.2018 з урахуванням базового місяця січень 2008 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

3. 12.03.2021 до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про перегляд судового рішення від 23.09.2020 у справі №120/3484/20-а за нововиявленими обставинами, у якій заявник просив:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 27.02.2020 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4 236, 45 грн. відповідно до абзаців 4,6 п.5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4 236,45 грн. за період з 01.03.2018 по 27.02.2020 включно в сумі 101 382, 61 грн. відповідно до абзаців 4,6 п.5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078 із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум ПДФО , що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 №44.

4. В обґрунтування поданої заяви представник заявника вказав, що отримавши відповідь В/ч НОМЕР_1 від 02.03.2021 позивач дізнався, що на виконання рішення суду від 23.09.2020 у справі №120/3484/20-а, відповідачем нараховано та виплачено на користь позивача за лютий 2018 року - 4258,75 грн. індексації грошового забезпечення. Вказане, на переконання представника заявника, свідчить про наявність нововиявлених обставин та про право позивача на отримання щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення 4236,45 за період з 01.03.2018 по 27.02.2020.

5. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 25.05.2021, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2021, в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

6. Суди попередніх інстанції виходили з того, що обставини, наведені заявником у поданій заяві, не є нововиявленими обставинами в розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України; водночас заява містить доводи, які свідчать про намір заявника переконати суд здійснити переоцінку доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи № 120/3484/20-а,

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (запереччень) на неї

7. Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скарго, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2021 та ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 25.05.2021 у справі №120/3484/20-а, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

8. Скаржник зазначає, що збільшення його грошового доходу в березні 2018 року порівняно з лютим 2018 року не перевищувало суму індексації грошового забезпечення в лютому 2018 року чи березні 2018 року розраховану із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січня 2008 року; ця обставина існувала на момент вирішення справи та не була встановлена судом, але не була відома хоча б одній особі, яка брала участь у справі, оскільки розрахунок індексації грошового забезпечення відповідачем був проведений лише 19 січня 2021 року.

9. Заявник вказує, що оскільки розмір підвищення грошового доходу не перевищив суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, тому позивачу належна щомісячна фіксована індексація грошового забезпечення у розмірі 4236,45 грн; таким чином, позовні вимоги в частині стягнення щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 року по 27.02.2020 року, в яких судом було відмовлено, підлягали задоволенню, а тому виявлені обставини є істотними; проте вимога позивача щодо зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення судами першої та апеляційної інстанції не розглядалась, а розглянуто вимогу тільки щодо поточної індексації грошового забезпечення з урахуванням підвищення грошового забезпечення військовослужбовців в березні 2018 року та зміни у зв`язку з цим базового місяця для нарахування індексації.

10. На переконання позивача, не можна вважати зазначені у заяві обставини новими або зміненими, оскільки на час прийняття рішення грошове забезпечення позивача за лютий 2018 року та за березень 2018 року було фактично виплачене; Порядок № 1078, що визначає умови розрахунку щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення, був чинний, дані Держстату щодо величини приросту індексу споживчих цін опубліковано, проте сума індексації грошового забезпечення належна до виплати позивачу у лютому 2018 року з урахуванням базового місяця січень 2008 року не була відома ні суду, ні сторонам по справі, оскільки такий розрахунок не було здійснено відповідачем.

11. Позивач також зазначає, що не можна також вважати такий розрахунок відповідача новим доказом, оскільки на момент прийняття судового рішення сума індексації грошового забезпечення відповідачем розраховувалась з урахуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січня 2016 року і розрахунок індексації грошового забезпечення з урахуванням базового місяця січня 2008 року не міг бути своєчасно поданий відповідачем до суду, оскільки на той час його ще не існувало.

12. 07.10.2021 від позивача також надійшли доповнення до касаційної скарги.

13. До Верховного Суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні касаційної скарги позивача.

ІІ. РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

14. Касаційна скарга ОСОБА_1 до Верховного Суду надійшла 06.09.2021.

15. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2021 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Жук А.В., судді: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.

16. Ухвалою Верховного Суду від 17.09.2021 відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі №120/3484/20-а.

17. Ухвалою Верховного Суду від 22.11.2023 дану справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

IІІ. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ТА ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

18. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги і на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

19. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

20. Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

21. Завданням адміністративного судочинства у силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

22. Підстави перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами встановлені статтею 361 КАС України, згідно з частиною першою якої судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

23. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

24. Згідно з частиною четвертою статті 361 КАС України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

25. Відтак, нововиявлені обставини-це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

26. Верховний Суд у постанові від 21.03.2023 у справі № 640/19240/21, поряд з іншим зазначав, що в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

27. Нововиявлені обставини-це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

28. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

29. Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ.

30. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

31. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

32. Водночас, істотне значення для справи мають обставини, які пов`язані з матеріалами справи, що розглянута судом, впливають на оцінку вже досліджених ним доказів і мають, відповідно, значення для об`єктивного розгляду спору.

33. Під такими обставинами розуміють факти, а не нові докази і тим більше не припущення учасників справи, що не підтверджено відповідними доказами.

34. Верховний Суд у постанові від 16.03.2021 у справі № 802/1462/16-а вказав, що перегляд за нововиявленими обставинами є процесуальним засобом перевірки правильності судових постанов, ухвал, що має забезпечувати їх законність і обґрунтованість, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними своїх повноважень на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а також і на виконання завдань і досягнення мети адміністративного судочинства.

35. Поряд з цим, необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки, як було зазначено вище, нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку.

36. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.07.2019 у справі №855/268/19, від 28.10.2020 у справі №200/11289/19-а та від 12.11.2020 у справі №804/2223/17.

37. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia, заява № 69529/01) та рішення у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2, заява № 19960/04), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

38. У пункті 33 рішення у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04) ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява N 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 42).

39. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (пункт 34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява №52854/39, пункт 52, ECHR 2003-IX, у справі «Желтяков проти України», заява №4994/04, пункт 43).

40. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би привести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення від 18.11.2004 року у справі "Pravednaya v. Russia", пп.27, 28).

41. Отже, необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи. Ознаку "не були і не могли бути відомі особі" слід розглядати як сукупність цих двох необхідних умов, тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї.

42. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 21.01.2021 у справі № 826/13811/16, а також від 26.10.2023 у справі № 283/424/22.

43. Поряд з цим, як зазначала Велика Палата Верховного Суду у постанові 03.02.2021 у справі №826/20239/16 перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є важливою гарантією захисту прав і свобод людини, зокрема, у сфері адміністративного судочинства. Перегляд судових рішень, які набрали законної сили, є додатковим засобом забезпечення законності судового рішення і є резервним механізмом захисту прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб і забезпечення справедливого та ефективного здійснення правосуддя. Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Метою перегляду справи за нововиявленими обставинами є не ревізія судових рішень або усунення судових помилок, а лиш перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення.

44. Повертаючись до матеріалів даної справи, наявність нововиявлених обставин, що істотно впливають на вирішення даного адміністративного спору позивач обґрунтовував тим, що 24 лютого 2021 року ним було подано заяву до відповідача з проханням надати інформацію, яку суму індексації грошового забезпечення Військовою частиною НОМЕР_1 було нараховано та виплачено позивачу за лютий 2018 року; 02.03.2021 Військовою частиною НОМЕР_1 надано відповідь та позивачу стало відомо, що за лютий 2018 року відповідачем нараховано та виплачено на користь позивача 4 258,75 грн. індексації грошового забезпечення.

45. На переконання позивача, вищезазначені обставини мають значення для вирішення справи і є істотними для постановлення правильного рішення у справі, так як на їх підставі можна зробити висновок про наявність у позивача гарантованого законодавством права на отримання щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення 4 236 гривень 45 копійок за період з 01.03.2018 по 27.02.2020. Скаржник зазначає, що указані обставини не були і не могли бути йому відомі при винесенні рішення від 23.09.2020 у справі №120/3484/20-а, оскільки розрахунок індексації грошового забезпечення відповідачем був проведений лише 19 січня 2021 року, а відтак і сума індексації грошового забезпечення за лютий 2018 року була визначена відповідачем лише 19 січня 2021 року.

46. Виходячи із наведених вище законодавчих приписів, критеріїв, з яких суд повинен виходити при оцінці заявлених учасником справи обставин як нововиявлених, висновків Верховного Суду та змісту заяви позивача, колегія суддів погоджується зі висновками судів попередніх інстанцій про те, що наведені позивачем обставини не є нововиявленими обставинами в розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України в контексті встановлених у судових рішеннях обставин справи. Наведені у заяві мотиви фактично свідчать про намір заявника переконати суд здійснити переоцінку доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи № 120/3484/20-а, рішення у якій набрали законної сили.

47. Інші обставини, які зазначались позивачем у заяві, а також у касаційній скарзі (з урахуванням доповнень) стосуються правомірності нарахування та розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за спірний період також не є нововиявленими обставинами в розумінні статті 361 КАС України.

48. Водночас, на переконання колегії суддів Верховного Суду, обставини, що зазначалися позивачем у заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами могли бути правомірною підставою для подання нового адміністративного позову в межах та спосіб, передбачений процесуальним законом.

49. Відповідно до частин 1-4 статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

50. Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

51. Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

52. Враховуючи наведене, перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги, Верховний Суд не встановив порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень.

53. А тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

54. Суд вважає, що в контексті обставин цієї справи, ним надано відповідь на всі доводи касаційної скарги, які можуть вплинути на правильне вирішення справи на цій стадії судового розгляду.

55. Доводи касаційної скарги висновків цієї постанови не спростовують.

56. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 242, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359, 361 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі №120/3484/20-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

..................................

..................................

..................................

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк,

Ж.М. Мельник-Томенко

Судді Верховного Суду