Справа № 380/7929/23
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

22 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 380/7929/23

адміністративне провадження № К/990/37049/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року (суддя Кузан Р.І.) та

постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року (колегія у складі суддів Довгої О.І., Глушка І.В., Запотічного І.І.)

у справі № 380/7929/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Пенсійного фонду України,

про визнання протиправними дій, бездіяльності та рішення, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.

УСТАНОВИВ:

17.04.2023 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФ України у Львівській області), Пенсійного фонду України, у якому просила:

- визнати неправомірними дії (рішення) ГУ ПФ України у Львівській області стосовно:

1) створення (оформлення) під час її звернення 07.04.2021 щодо призначення пенсії «Анкети особи для внесення (доповнення) даних в Реєстр застрахованих осіб реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування для автоматичного призначення пенсій», яка не передбачена Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), а також не відповідає формі, визначеній Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI);

2) неоформлення під час її звернення щодо призначення пенсії «Заяви про призначення/перерахунок пенсії» за формою згідно з додатком 1 до Порядку № 22-1, що мало наслідком порушення її прав на вибір найбільш оптимального періоду заробітної плати для розрахунку пенсії та надання документів на підтвердження вибору такого періоду;

3) включення при перерахунку пенсії, оформленого рішенням від 28.08.2021 № 16 та іншими документами від 28.08.2021 («Перерахунок пенсії», «Розрахунок», «PC-право»), заробітків за період 01.05.1995 - 30.06.2000 (60 місяців) з нульовими ставками без заяви і без її згоди на врахування цього періоду та всупереч положенням абз. 2 ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV;

4) визнання неправомірним надання необґрунтованої відповіді листом від 07.10.2022 № 14335-13945/Х-52/8-1300/22, надісланим за результатами розгляду скарги від 05.09.2022 № 01/09, зокрема щодо невстановлення факту відсутності у листі ГУ ПФ України у Львівській області 27.07.2022 № 9624-8992/Х-53/8-1300/22 відповідей на пункти її заяви від 28.06.2022 про перерахунок пенсії, при одночасному стверджуванні, що ця заява була розглянута відповідно до Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96-ВР);

5) ухилення від надання підтвердження про відсутність у електронній пенсійній справі заяви про призначення пенсії за формою згідно із законом, а також того, що призначення і розрахунок пенсії були проведені без узгодження із заявником періодів (заробітної плати);

6) визнання неправомірною позиції ГУ ПФ України у Львівській області, оформленої листом від 07.10.2022 № 14335-13945/Х-52/8-1300/22, щодо: а) відсутності у неї права на застосування пункту 1 Порядку визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 № 919 (наявності незалежних від застрахованої особи обставин втрати первинних документів про нарахування та виплату підприємствами, установами, організаціями її заробітної плати (доходу); б) не надання пояснень на підставі нормативно-правових актів щодо документів, які заявник повинна додатково надати до представлених у заяві про перерахунок пенсії від 28.06.2022 (при необхідності) за умов, коли підтверджуючі документи щодо її заробітку за період з 01.01.1998 до 30.06.2000, який містить форма ОК-5, були втрачені на відповідних підприємствах, а ці підприємства припинили свою діяльність, не пройшовши процедури ліквідації та, відповідно, не здавши згаданих документів в архів;

- скасувати рішення від 28.08.2021 № 16 і/або відповідні документи від 28.08.2021 («Перерахунок пенсії», «Розрахунок», «PC-право») повністю чи у відповідній їх частині;

- зобов`язати ГУ ПФ України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії упродовж десяти днів з моменту набрання рішенням суду законної сили, в якому виключити з розрахунку пенсії період 01.05.1995 - 30.06.2000 (60 місяців), який був внесений у розрахунок від 28.08.2021 з нульовими ставками;

- зобов`язати ГУ ПФ України у Львівській області повернути помісячно різницю між розміром пенсії, визначеним за підпунктом 4.2 (із врахуванням індексації (підвищення) пенсії у 2022 і 2023 роках), та пенсійними виплатами, що були нею отримані від дати призначення пенсії по дату, коли буде здійснено перерахунок/виплату пенсії;

- зобов`язати ГУ ПФ України у Львівській області надати повне та обґрунтоване пояснення по кожному з пунктів/підпунктів прохальної частини скарги від 05.09.2022 № 01/09, із дотриманням положень Закону № 393/96-ВР та з урахуванням висновків суду;

- визнати неправомірними дії/бездіяльність Пенсійного фонду України стосовно:

1) бездіяльності щодо створення (оформлення) ГУ ПФ України у Львівській області під час її звернення 07.04.2021 щодо призначення пенсії «Анкети особи для внесення (доповнення) даних в Реєстр застрахованих осіб реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування для автоматичного призначення пенсій», яка не передбачена Законом 1058-ІV;

2) бездіяльності щодо неоформлення ГУ ПФ України у Львівській області під час її звернення щодо призначення пенсії «Заяви про призначення/перерахунок пенсії» за формою згідно з додатком 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, що мало наслідком порушення її прав на вибір найбільш оптимального періоду заробітної плати для розрахунку пенсії та надання документів на підтвердження вибору такого періоду;

3) визнання неправомірним надання необґрунтованої відповіді листом від 12.10.2022 № 25870-26470/Х-03/8-2800/22, надісланим за результатами розгляду заяви-скарги від 05.09.2022 № 02/09, зокрема щодо невстановлення факту відсутності у листі ГУ ПФ України у Львівській області від 27.07.2022 № 9624-8992/Х-53/8-1300/22 відповідей на пункти її заяви від 28.06.2022 про перерахунок пенсії;

4) незаконності висновку Пенсійного фонду України щодо включення при перерахунку пенсії її заробітків за період 01.05.1995 - 30.06.2000 (60 місяців) з нульовими ставками без заяви і згоди на врахування цього періоду та всупереч положенням абз. 2 ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV;

5) ненадання роз`яснень щодо документів, які необхідно подати відповідно до Порядку № 919 у випадку, коли документи на підприємствах, на яких працював заявник, втрачені внаслідок припинення ними діяльності, без їх ліквідації;

- зобов`язати Пенсійний фонд України повторно розглянути її заяву-скаргу від 05.09.2022 № 02/09 та надати повне та обґрунтоване пояснення по кожному з пунктів/підпунктів прохальної частини цього звернення із дотриманням положень Закону № 393/96-ВР, висновків Верховного Суду, що сформульовані у постанові від 30.11.2020 у справі № 280/4698/19, та з урахуванням висновків суду;

- стягнути відшкодування судових витрат з бюджетних асигнувань ГУ ПФ України у Львівській області та Пенсійного фонду України, розподіливши їх порівну між відповідачами;

- стягнути відшкодування моральної шкоди з бюджетних асигнувань ГУ ПФ України у Львівській області та Пенсійного фонду України, у розмірі десяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб за умови ненадання відповідачем (відповідачами) відзиву на позов або у випадку, якщо у поданому відзиві (відзивах) відповідач (відповідачі) заперечуватиме(-муть) позов, а саме, стверджуватиме(-муть) про законність оформлення територіальним органом Пенсійного фонду України документу у формі анкети від 07.04.2021, або законність включення при перерахунку пенсії, оформленого рішенням від 28.08.2021 № 16, її заробітків за період 01.05.1995 - 30.06.2000 (60 місяців) з нульовими ставками без заяви і без згоди на врахування цього періоду, або стверджуватиме(-муть) законність дій ГУ ПФ України у Львівській області при розгляді її заяви від 28.06.2022 про перерахунок пенсії, або заперечуватиме(-муть) те, що їй завдано моральну шкоду або, що вона таку має додатково доводити; у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб за умови визнання порушень її прав.

Львівський окружний адміністративний суд ухвалою від 12.06.2023, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2023, повернув позовну заяву відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

01.11.2023 ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, що 06.11.2023 надійшла до Верховного Суду, у якій, із посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2023, передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Як на підставу касаційного оскарження покликається на необхідність викладення Верховним Судом висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах у питанні розгляду судами клопотання про зменшення судового збору. Суд при розгляді клопотання позивача-пенсіонера про зменшення розміру судового збору має встановити його реальний дохід. Суди попередніх інстанцій у цій справі неправильно тлумачили п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI), використали значення 5 % від розміру її річного доходу за попередній календарний рік для визначення розміру судового збору, який вона має сплатити за подання позову; не врахували, що після сплати судового збору їй як заявнику має залишитися сума коштів у розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом України про Державний бюджет на відповідний рік; не мотивували своє рішення щодо розміру судового збору; не дослідити уточнену позовну заяву щодо обґрунтування порушення її прав та наслідків такого порушення прав.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

З огляду на ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції про повернення заяви після її перегляду в апеляційному порядку є неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Водночас, ч. 3 ст. 333 КАС України обумовлено, що Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Тобто, можливість касаційного оскарження таких судових рішень залежність від необхідності ухвалення Судом за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

ОСОБА_1 оскаржує ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 після її перегляду в апеляційному порядку. Зазначеною ухвалою суд першої інстанції повернув позовну заяву відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний позивачем спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Суд вважає, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду цієї касаційної скарги не матиме значення для формування єдиної правозастосовної практики у цій категорії адміністративних справ.

Крім того, щодо застосування ч. 2 ст. 8 Закону № 3674-VI у питанні зменшення розміру або звільнення від сплати судового збору Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.11.2020 у справі № 9901/67/20 виснувала, що « зменшення тягаря судових витрат, якого зазнає сторона, є не обов`язком суду, а знаходиться у межах суддівського розсуду, який може бути реалізований за наявності певних обставин.».

За подання цього позову ОСОБА_1 , з урахуванням кількості заявлених вимог, мала сплатити судовий збір у розмірі 7 515,20 грн.

Львівський окружний адміністративний суд до повернення позовної заяви ухвалою від 22.05.2023 встановив розмір річного доходу позивачки за 2022 рік - 64 310,28 грн, вирішив її клопотання про зменшення розміру судового збору, задовольнив частково клопотання у межах суми 3 215,51 грн (43 % від суми, що мала сплачуватися при подачі позову) та продовжив процесуальні строки для усунення недоліків позовної заяви.

Для відкриття провадження у справі ОСОБА_1 слід було доплати судовий збір у розмірі 3 020,31 грн.

Аргумент скаржниці, що суд першої інстанції мав прийняти виконання ухвали від 24.04.2023 з урахуванням здійсненої нею оплати 195,20 грн, є безпідставним, оскільки суд виходить з критерію реальності, спроможності учасника справи сплатити судовий збір, а не лише бажання сторони визначити для себе самостійно розмір судових витрат.

Визначення судового збору у розмірі 5 відсотків підтвердженого річного доходу ОСОБА_1 за попередній календарний рік, з огляду на ст. 8 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір», є правом, а не обов`язком суду.

Слід також зазначити, що вказаною статтею Закону визначено критерій відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати за умови, якщо «розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік».

Указаний поріг судових витрат, які позивач - фізична особа, має понести при звернення до суду, не є обмеженням права заявника на доступ до правосуддя у розумінні ст. 55 Конституції України.

Зазначене узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який вважає, що судовий збір є певним законним обмежувальним заходом, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів. Таке обмеження не може розглядатись як таке, що саме по собі суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, який гарантує кожному право на розгляд його справи судом.

На переконання ЄСПЛ, при оцінюванні розміру судового збору слід обов`язково враховувати питання фінансової спроможності заявника його сплатити, а також обставини конкретної справи та стадію провадження (справа «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95).

ОСОБА_1 не надала платіжного документу на підтвердження сплати зменшеної судом суми судового збору, тому суд першої інстанції повернув позовну заяву.

За таких обставин, Суд вважає, що ОСОБА_1 слід відмовити у відкритті касаційного провадження відповідно до ч. 3 ст. 333 КАС України. Зазначене не позбавляє її права повторно звернутися до суду із позовом з дотриманням вимог, передбачених ст. 161, 172 КАС України.

Керуючись ст. 332, 333, 359 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року у справі № 380/7929/23.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб