Справа № 473/5503/23
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/5503/23
РІШЕННЯ

іменем України

"23" листопада 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУНП в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому (з урахуванням подальшого уточнення) вказував, що 18 вересня 2023 року інспектор СРПП Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області Ковальчук Д.В. виніс відносно нього постанову серії БАА №970710, якою встановлено, що 18 вересня 2023 року о 22 год. 00 хв. у м. Вознесенську на вул. Київській біля будинку №22 позивач керував автомобілем «BMW 524 TD», реєстр. номер НОМЕР_1 без включеного ближнього світла фар в темну пору доби та не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно постанови ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Проте ОСОБА_1 просив скасувати постанову від 18 вересня 2023 року, вказуючи на те, що інспектор під час оформлення та розгляду справи про адміністративні правопорушення не зібрав доказів, що свідчать про наявність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, не прийняв до уваги, що автомобіль «BMW 524 TD», реєстр. номер НОМЕР_1 , який дійсно знаходився у м. Вознесенську на вул. Київській біля будинку №22 з виключеним світлом фар ближнього світла, перебував у нерухомому стані у зв`язку з технічною несправністю, а також порушив процесуальний порядок розгляду справи (розгляд справи здійснено на місці скоєння правопорушення, а не за місцем знаходження органу, уповноваженого на її розгляд; інспектор відповідно до вимог ст. 278 КУпАП не здійснив підготовку справи до розгляду та не здійснив її розгляд за правилами, встановленими ст. 279 КУпАП; інспектор не надав позивачу скористатися передбаченими ст. 268 КУпАП правами).

Також у позові ОСОБА_1 просив поновити йому строк на звернення до суду.

Суд своєю ухвалою від 11 жовтня 2023 року поновив ОСОБА_1 строк на звернення з позовом до суду та відкрив провадження в адміністративній справі.

23 жовтня 2023 року представниця відповідача Міхняєва А.А. надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю. При цьому у відзиві вказувала на те, що оскаржувана постанова винесена у повній відповідності з вимогами закону: повноважною особою; за наявності для цього підстав (за керування позивачем транспортним засобом без включеного ближнього світла фар в темну пору доби, а також без наявності при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів); за наявності відповідних доказів, які підтверджують факт та обставини правопорушень (відеозапису з камери поліцейського).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник Ліпатов С.В. не з`явилися, проте останній надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представниця відповідача Міхняєва А.А. в судове засідання не з`явилася, проте надіслала на адресу суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає.

Суд з урахуванням вимог ч.ч. 1, 3 ст. 205, ч. 3 ст. 268 КАС України вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі позивача та представників сторін, оскільки матеріали містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи в межах вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що 18 вересня 2023 року інспектор СРПП Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області Ковальчук Д.В. виніс відносно ОСОБА_1 постанову серії БАА №970710, якою встановлено, що 18 вересня 2023 року о 22 год. в м. Вознесенську на вул. Київській біля будинку №22 позивач керував автомобілем «BMW 524 TD», реєстр. номер НОМЕР_1 без включеного ближнього світла фар в темну пору доби та не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно постанови, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Окремого фіксування обставин події в протоколі про адміністративне правопорушення інспектор поліції не здійснював, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 254, ч.ч. 2-5 ст. 258 КУпАП, п. 4 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395.

Аналізуючи вимоги та заперечення сторін, суд виходить з наступного.

Згідно п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України (п. 2.4-а ПДР України).

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім цього, згідно п. 19.1-а ПДР України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на механічних транспортних засобах, що рухаються, повинні бути ввімкнені фари ближнього (дальнього) світла.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1 ст. 33 КУпАП).

При вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень (ст. 36 КУпАП).

Згідно ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд встановив, що матеріали справи не містять прямих доказів, у яких безпосередньо зафіксовано факт скоєння адміністративних правопорушень.

Однак з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського від 18 вересня 2023 року вбачається, що після зупинки працівниками поліції автомобіля «BMW 524 TD», реєстр. номер НОМЕР_1 , зокрема під час з`ясування обставин скоєння правопорушень ОСОБА_1 та пасажирка вказаного автомобіля не оспорювали того факту, що позивач перебував за кермом рухомого транспортного засобу без включеного ближнього світла фар в темну пору доби, та не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому, згідно відеозапису, ОСОБА_1 та пасажирка автомобіля «BMW 524 TD», реєстр. номер НОМЕР_1 пояснювали такі дії позивача необхідністю приведення автомобіля в рух «з штовхача» у зв`язку з несправністю акумулятора транспортного засобу.

На цьому ж відеозаписі пасажирка автомобіля вказує на те, що до їх зупинки працівниками поліції вони проїхали лише декілька метрів, тобто підтвердила те, що автомобіль перебував в рухомому стані.

На відеозаписі також зафіксовано, що на момент зупинки автомобіля та початку з`ясування обставин події двигун транспортного засобу «BMW 524 TD», реєстр. номер НОМЕР_1 працював.

Визначення терміну «керуванняя транспортним засобом» наведено в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім цього, в своїй постанові від 20 лютого 2019 року у справі №404/4467/16-а Верховний Суд зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керуванням транспортним засобом розуміється дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух та переміщення транспортного засобу в просторі незалежно від відстані, на яку здійснено переміщення такого транспортного засобу.

За встановленого, суд вважає доведеним факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Перевіряючи доводи позову про наявність процесуальних порушень під час розгляду справи про адміністративні правопорушення, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, п.п. 4, 8 розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 (далі - Інструкція) особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (ст. 278 КУпАП, п. 5 розділу ІІІ Інструкції).

Розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (ст. 279 КУпАП, п. 9 розділу ІІІ Інструкції).

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, та повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ч.ч. 1-3 ст. 283 КУпАП, п.п. 1, 2, 5 розділу IV Інструкції).

Як раніше встановив суд, інспектор під час оформлення та розгляду справи про адміністративне правопорушення зібрав необхідні та достатні докази, що свідчать про наявність в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Також з відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що працівник поліції під час розгляду справи роз`яснив ОСОБА_1 суть правопорушень, забезпечив останньому можливість надати пояснення з цього приводу та за наслідками розгляду справи виніс відповідну постанову.

Під час розгляду справи позивач жодних клопотань (зокрема про відкладення розгляду справи, забезпечення йому права на адвоката, долучення або дослідження доказів) не заявляв.

Суд констатує, що розгляд справи про адміністративні правопорушення дійсно відбувався з певним відхиленням від вимог, передбачених ст. 279 КУпАП, п. 9 розділу ІІІ Інструкції, однак допущені процесуальні порушення не мали визначального характеру для повноти та правильності розгляду справи, не вплинули на результат такого розгляду та не призвели до суттєвого порушення прав особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності.

Також суд не приймає до уваги доводи позову про незаконність здійснення провадження в адміністративній справі на місці скоєння порушень у зв`язку з наступним.

Згідно ч.ч. 1, 2, 8 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 розділу IІІ Інструкції постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою і другою статті 121-3, частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Тобто, зі змісту вказаних положень слідує, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП можуть розглядатися як на місці вчинення адміністративного правопорушення, так і за місцем його вчинення.

При цьому, згідно правового висновку, викладеного Верховним Судом в постанові від 19 грудня 2018 року у справі №216/5609/16-а (цитата): «рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5рп/15 роз`яснено положення частини першої статті 276 КУпАП стосовно змісту словосполучення «за місцем його вчинення». Зазначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Отже, словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Тому уповноважений працівник Управління патрульної поліції має повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені КУпАП, які вчиняються на території обслуговування відповідного відділу патрульної поліції.

Таким чином, передбачене ч. 1 ст. 276 КУпАП положення про те, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення має інше смислове та логічне значення, ніж те, що вкладає в нього сторона позивача та не обмежує право уповноваженої особи на розгляд адміністративної справи на місці зупинки транспортного засобу (вчинення порушення) за умови здійснення належної підготовки до розгляду та дотримання під час розгляду справи норм КУпАП».

За встановлених обставин, суд вважає позов ОСОБА_1 безпідставним, а тому в його задоволенні слід відмовити.

В силу вимог ст. 139 КАС України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8-10, 77, 139, 241-246, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв