Справа № 320/6517/21
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6517/21 Суддя (судді) першої інстанції: Колеснікова І.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Беспалова О.О., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тексіка" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тексіка" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2021 року позивач - ТОВ "Тексіка" звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської митниці Держмитслужби, яким просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 07 грудня 2020 року №UA100080/2020/200032/2.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Позивач зазначив про те, що суд першої інстанції неправильно дослідив надані позивачем під час митного оформлення спірного товару банківські платіжні документи, що підтверджують здійснення 100% оплати за відповідний товар та їх взаємозв`язку з довідкою обслуговуючого банку. Крім того, загальна митна вартість спірного товару склала 50971,19 доларів США, що включає в себе 48121,19 доларів США вартість товару, та 2850,00 Доларів США витрат на транспортування, що було відображено у митній декларації.

Також зазначив про те, що поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що відповідно до Картки відмови позивачем було подано до митного оформлення нову митну декларацію №UA100080/2020/259765 з урахуванням оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, а тому митне оформлення декларації №UA100080/2020/529572 не було завершено.

Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскільки для здійснення митного контролю декларантом має бути подана уся інформація та документи, які дають змогу перевірити заявлене числове значення митної вартості та числові значення складових митної вартості та числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Також наголосив, що надані позивачем платіжні доручення є доказом здійснення проплати за контрактом, однак не за виставленим інвойсом, оскільки ці фінансові документи не містять таких даних, водночас самі по собі платіжні доручення не можуть бути доказом сплати фактичної вартості товару, необхідне їх документальне та математичне підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тексіка" (Покупець) та SHAOXING JIHONG TEXTILE CO., LTD (Продавець), укладено контракт від 01 серпня 2016 року №SJ 01/08-16, відповідно до п. 1.1 якого продавець приймає на себе зобов`язання по поставці та продажу в порядку та строки, встановлені даним контрактом, текстильної продукції, іменується надалі товар.

Згідно з п. 1.2 контракту номенклатура, кількість, ціна і загальна вартість товару зазначаються в додатках (специфікаціях) до контракту, які являються його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 2.1 контракту базис поставки товару встановлений даним контрактом на умовах FOB (будь-який порт Китаю) у відповідності до правил "Інконтермс 2000" (публікації МТП №560), якщо інші умови поставки товару не вказано у відповідному додатку (специфікації) до контракту.

Пунктом 4.1 контракту передбачено, що оплата здійснюється покупцем шляхом перерахунку коштів на банківський рахунок продавця у вигляді 100% передоплати, а також можлива розстрочка платежу на протязі 180 (сто вісімдесяти) календарних днів з дня підписання специфікації.

Відповідно до специфікації від 20 серпня 2020 року №SJ-030-031 загальна вартість товару становить 48121,19 доларів США.

Згідно з платіжними дорученнями від 20 серпня 2020 року №14 та від 20 листопада 2020 року №92 позивачем перераховано SHAOXING JIHONG TEXTILE CO., LTD на виконання контракту від 01 серпня 2016 року №SJ 01/08-16 та специфікації від 20 серпня 2020 року №SJ-030-031 грошові кошти у розмірі 8200,00 доларів США та 39921,19 доларів США відповідно.

З метою митного оформлення товару, ввезеного за умовами вказаного контракту, ТОВ "Тексіка" шляхом електронного декларування подано митну декларацію типу ІМ40ДЕ від 04 грудня 2020 року №UA100080/2020/529572 та наступні документи: сертифікат якості від 15 жовтня 2020 року; пакувальний лист від 15 жовтня 2020 року; рахунок-фактура (інвойс) від 15 жовтня 2020 року SJH-030+31; коносамент (Bill of loading) від 21 жовтня 2020 року ZIMUNGB9594290; автотранспортна накладна від 03 грудня 2020 року №2755; сертифікат про походження товару від 23 жовтня 2020 року ССPIT229; висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи від 10 вересня 2019 року №176; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 21 жовтня 2020 року №HS-206/2020; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 20 серпня 2020 року; контракт від 01 серпня 2016 року SJ 01/08-16; доповнення від 20 серпня 2020 року №SJ_030_031 до контракту від 01 серпня 2016 року SJ 01/08-16; договір (контракт) про перевезення від 07 березня 2018 року №HW-001.

За наслідками розгляду документів митним органом сформовано повідомлення, у якому останній просив надати декларанта додаткові документи, а саме:

1) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення 100% попередньої оплати;

2) транспорті (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (договір, заявки) тощо;

3) документи (рахунки, накладні тощо), що є підтвердженням витрат експедитора та видані суб`єктом господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади;

4) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) виписку з бухгалтерської документації;

7) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

8) копію митної декларації країни відправлення з перекладом українською мовою відповідно до ст. 254 МКУ;

9) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Листом від 04 грудня 2020 року №1087 ТОВ "Тексіка" надано пояснення щодо обставин, які наведені відповідачем у повідомленні про надання додаткових документів та додаткові документи, а саме: фотокопію митної декларації від 04 грудня 2020 року ІМ40ДЕ №UA100080/2020/529572; роздруківку запиту (повідомлення) Київської митниці Держмитслужби від 04 грудня 2020 року щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару за митною декларацією від 04 грудня 2020 року ІМ40ДЕ №UA100080/2020/529572; фотокопію контракту від 01 серпня 2016 року №SJ 01/08-16; фотокопію специфікації від 20 серпня 2020 року №SJ_030_031 до контракту від 01 серпня 2016 року №SJ 01/08-16; фотокопію Інвойсу від 15 жовтня 2020 року №SJH-030+31; фотокопію платіжного доручення від 20 серпня 2020 року №14; фотокопію платіжного доручення від 20 листопада 2020 року №92; роздруківку картки рахунку бухгалтерського обліку ТОВ "Тексіка" №3712; фотокопію договору транспортної експедиції від 07 березня 2018 року №HW-001; фотокопію Інвойсу від 21 жовтня 2020 року №206; фотокопію акту прийому-передачі наданих послуг від 03 грудня 2020 року №206; фотокопію довідки про транспортно-експедиційні витрати від 21 жовтня 2020 року №HS-206/2020; фотокопію платіжного доручення від 23 листопада 2020 року №95; роздруківку картки рахунку бухгалтерського обліку ТОВ "Тексіка" №3712; фотокопію Прай-листа від 20 серпня 2020 року.

За наслідками дослідження поданих позивачем документів Київською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 07 грудня 2020 року №UA100080/2020/200032/2, зокрема, на товари:

- товар №1 - "тканина плащова "Дефенса 190", пофарбована, торгівельна марка "Дефенса", виробник "SHAOXING JIHONG NEXTILE CO. LTD", країна походження Китай, код товару ";

- товар №2 - "тканина плащова "Дефенса 210", пофарбована, торгівельна марка "Дефенса", виробник "SHAOXING JIHONG NEXTILE CO. LTD", країна походження Китай, код товару ".

У графі 33 оскаржуваного рішення вказано про наступні обставини: "документи, що подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

На виконання положень статей 52-55, 57, 58, 335 Митного кодексу України (далі - МКУ) та за результатами розгляду поданих до митного оформлення разом з митною декларацією від 05 жовтня 2020 року №UА100080/2020/525338 документів встановлено, що надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей підтвердження числових значень складових митної вартості товарів.

Пунктом 4.1 контракту від 01 серпня 2016 року №SJ 01/08-16 передбачено здійснення 100 % попередньої оплати за товар.

Специфікація від 20 серпня 2020 року №SJ_030_031 та Інвойс від 15 жовтня 2020 року №SJH-030+031 не містять відомостей щодо умов оплати за товар.

Декларантом до митного оформлення не подано відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 53 МКУ банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення попередньої оплати.

Відповідно до митної декларації від 04 грудня 2020 року №UA100080/2020/529572 та інвойсу від 15 жовтня 2020 року № SJH-030+31 поставка товару здійснюється на умовах FOB-NINGBO.

Міжнародний торговий термін (умова) FOB (назва порту відвантаження) означає, що продавець зобов`язаний нести всі ризики втрати чи пошкодження товару до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження, покупець зобов`язаний нести всі ризики втрати чи пошкодження товару з моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження.

Декларантом до митного оформлення не подано відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 53 МКУ страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Декларантом до митного оформлення не подано відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 Кодексу та договору транспортної експедиції від 07 березня 2018 року № HW-001 заявку на транспортно-експедиційні послуги.

Документи, які подані декларантом до митного оформлення, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару на вимогу митного органу надано наступні додаткові документи:

- платіжне доручення в іноземній валюті від 20 листопада 2020 року №92 на суму 39921,19 USD;

- платіжне доручення в іноземній валюті від 20 серпня 2020 року №14 на суму 8200,00 USD;

- платіжне доручення в іноземній валюті від 23 листопада 2020 року №95 на суму 6250,00 USD;

- карточка рахунку 3712 за 2020 рік;

- інвойс від 21 жовтня 2020 року №206 на суму 2850 USD;

- акт прийому - передачі наданих послуг від 03 грудня 2020 року №206.

Декларант відмовився від подання всіх запитуваних митним органом документів відповідно до ч. 2 - 3 ст.53 МКУ, про що зазначено у листі ТОВ "Тексіка" надісланому до митниці 07 грудня 2020 року.

Надані платіжні доручення від 20 листопада 2020 року №92 та від 20 серпня 2020 року №14 неможливо ідентифікувати з даною поставкою, оскільки у графі 70 "призначення платежу" зазначено лише номер та дату контракту, відповідно до якого здійснено оплату за товар.

Платіжні доручення не містять посилання на інвойс, тому ідентифікувати вищезазначену оплату з даною партією товарів неможливо.

У платіжному дорученні в іноземній валюті від 23 листопада 2020 року №95 на суму 6250 USD в графі 70 "призначення платежу" зазначено "prepayment for sea freight" (попередня оплата за морське перевезення) та номер і дату контракту, відповідно до якого здійснено попередню оплату вартості морського перевезення.

Вартість морського перевезення відповідно до поданої до митного оформлення довідки про транспортно-експедиційні витрати від 21 жовтня 2020 року №HS-206/2020 становить 2850 USD.

Таким чином, платіжне доручення від 23 листопада 2020 року №95 на суму 6250 USD не можливо ідентифікувати з даною поставкою".

У зв`язку із вищевказаними обставинами митна вартість визначена митним органом із застосування резервного методу відповідно до ст. 64 Митного кодексу України.

Вважаючи протиправним рішенням Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 07 грудня 2020 року №UA100080/2020/200032/2 позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про те, що неможливо пов`язати платіжні доручення в іноземній валюті від 20 серпня 2020 року №14 та від 20 листопада 2020 року №92 на суму 48121,19 доларів США із партією товару за МД від 04 грудня 2020 року №UA10080/2020/529572. Крім того, згідно з листом ОТП Банка від 25 лютого 2021 року №020-1-020-3-020-3/70 вбачається, що закриття передоплат на суму 48 121,19 доларів США, а саме 20 серпня 2020 року на суму 8200,00 доларів США, 20 листопада 2020 року на суму 39 921,19 доларів США було здійснено за іншою митною декларацією, а саме: МД від 07 грудня 2020 року №100080000/2020/529765, у той час коли, в межах спірних правовідносин митну вартість відповідачем скореговано за МД від 04 грудня 2020 року №UA10080/2020/529572.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Митний кодекс України встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з ч. 3 ст. 318 МК України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).

В силу приписів ч. 1 ст. 257 МК України декларування товарів здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Частинами 7 та 8 ст. 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені ч. 8 вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України в силу приписів ст. 49 МК України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з ч. 2 ст. VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4 та 5 ст. 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень ч. 10 цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений ч. 10 ст. 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно з ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та за другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначено ст. 53 МК України.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч. 6 ст. 53 МК України).

Цією ж статтею передбачено, що вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті, забороняється.

Дана норма кореспондується з приписами ст. 318 МК України, якими визначено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Це також відповідає положенням п. 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур" від 15 лютого 2011 року №3018-VI, якими запроваджено наступні стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

Так, згідно з ч. 1 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень ч. 10 цієї статті; покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (п. 1 ч. 5 ст. 54 МК України).

Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Такими додатковими документами, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України є: договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписка з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копія митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому право митного органу на витребування у декларанта або уповноваженої ним особи додаткових документів за наведеним вище переліком виникає виключно у разі, якщо документи, зазначені у ч. 2 цієї статті (тобто основні документи), містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноваженої ним особи зобов`язані протягом 10 календарних днів надати за наявності такі додаткові документи.

Частиною 6 ст. 54 МК України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз положень ч. 3 ст. 53, ч. 2, 4-6 ст. 54, ст. 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Згідно з п. 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур, у випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Як зазначалося вище, ч. 3 ст. 53 МК України визначено, що додаткові документи (за наявності) подаються декларантом протягом 10 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги органу доходів і зборів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.

Відтак, приписами ч. 2 ст. 53 МК України встановлено вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, спірне рішення про коригування митної вартості обґрунтовано тим, що позивач зокрема документально не підтвердив витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України та витрати на страхування цих товарів.

Поряд з цим, із наданих доказів вбачається, що позивачем до митного оформлення надано контракт, специфікацію, інвойс, у якому є посилання на контракт та специфікацію, платіжні доручення позивача в іноземній валюті, картки рахунку бухгалтерського обліку позивача 3712 за 2020 рік у розрізі перерахованих авансів на користь продавця за специфікацією, договір транспортної експедиції №HW-001 від 07 березня 2018 року, укладений між Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited та позивачем, інвойс від 21 жовтня 2020 року №206, виставлений Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited, акт прийому-передачі наданих послуг від 03 грудня 2020 року №206, складений між Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited та позивачем, довідку Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited про транспортно-експедиційні витрати від 21 жовтня 2020 року №HS-206/2020, зі змісту яких слідує, що товар постачався продавцем позивачу на умовах FOB м. Нінбо, Китайська Народна Республіка, вартість товару становить 48121,19 доларів США з урахуванням розміру фрахту, навантажувально-розвантажувальних робіт та експедиторської винагороди в 2850 доларів США, які підлягають до сплати позивачем за перевезення з порту м. Нінбо, Китайська Народна Республіка до митної території України, відповідає заявленій позивачем митній вартості товару в митній декларації ІМ40ДЕ №UA100080/2020/529572 в розмірі 50971,19 доларів США (48121,19 доларів США + 2850,00 доларів США).

З матеріалів справи слідує, що позивач здійснив перевезення товару (оплатив фрахт, навантажувально-розвантажувальні роботи та експедиторську винагороду) з порту м. Нінбо, Китайська Народна Республіка до місця ввезення на митну територію України. Розмір таких витрат склав 2850,00 доларів США, що підтверджується інвойсом від 21 жовтня 2020 року №206, виставленим Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited, актом прийому-передачі наданих послуг від 03 грудня 2020 року №206, складеним між Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited та позивачем, та довідкою Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited про транспортно-експедиційні витрати №HS-206/2020 від 21 жовтня 2020 року.

Отже позивачем підтверджено витрати на транспортування товару до митної території України. Щодо доводів митного органу про те, що платіжним доручення від 23 листопада 2020 року №95 здійснено перерахування коштів на суму 6250 доларів США водночас згідно з довідкою про транспортно-експедиційні витрати від 21 жовтня 2020 року №HS-206/2020 останні становлять 2850 доларів США, колегія суддів звертає увагу, що позивачем здійснюється поставка товарів на регулярній основі, а тому перерахування більшої суми не може бути підставою для неврахування наданих позивачем доказів.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи митного органу про те, що позивач повинен був надати заявку на транспортно-експедиційні послуги, адже відповідач при направленні свого запиту про надання додаткових документів для підтвердження заявленого позивачем рівня митної вартості спірного товару не витребовував у позивача такого документа.

Щодо ненадання позивачем доказів вартості страхування імпортованого товару, то умовами поставки такого обов`язку позивача не передбачалось. Крім того, відповідно до пояснень ТОВ "Тексіка" від 04 грудня 2020 року №1087 товариством зазначено про нездійснення додаткового страхування.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що неможливість пов`язати платіжні доручення в іноземній валюті від 20 серпня 2020 року №14 та від 20 листопада 2020 року №92 на суму 48121,19 доларів США із партією товару за митною декларацією від 04 грудня 2020 року №UA10080/2020/529572 колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи позивач 20 серпня 2020 року та 20 листопада 2020 року перерахував на користь продавця грошові кошти в рамках контракту в розмірі 8200,00 доларів США та 39912,19 доларів США відповідно, що підтверджується платіжними дорученнями в іноземній валюті 20 серпня 2020 року №14 та від 20 листопада 2020 року №952, які наявні у матеріалах справи.

Відповідно до цих платіжних доручень та картки рахунку бухгалтерського обліку позивача 3712 за період 2020 року у розрізі перерахованих авансів на користь продавця за специфікацією позивач 20 серпня 2020 року та 20 листопада 2020 року перерахував 48121,19 доларів США, а саме відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті від 20 серпня 2020 року №14 у розмірі 8200,00 доларів США та відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті від 20 листопада 2020 року №92 у розмірі 39921,19 доларів США згідно з специфікацією від 20 серпня 2020 року №SJ-030-031.

Отже враховуючи встановлені обставини висновки суду першої інстанції про те, що декларантом до митного оформлення не подано відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 53 МКУ банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення попередньої оплати є помилковими.

Щодо доводів митного органу про те, що наданий декларантом до митного оформлення прайс-лист від 20 серпня 2020 року містить інформацію щодо ціни тільки тих товарів, які подані до митного оформлення відповідно до інвойсу від 15 жовтня 2020 року №SJH-030+031, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції прайс-лист від 20 серпня 2020 року відображає ціну за 1 метр тканини та не є ідентичною копією інвойсу. Разом з тим прайс-лист фактично не є тим документом, який в розумінні положень МК України підтверджує митну вартість товару.

Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який безпосередньо адресований покупцю, та є лише пропозицією щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідними контрактами та/або інвойсами.

Стосовно висновків суду першої інстанції про те, що згідно з листом ОТП Банка від 25 лютого 2021 року №020-1-020-3-020-3/70 вбачається, що закриття передоплат на суму 48121,19 доларів США, а саме 20 серпня 2020 року на суму 8200,00 доларів США, 20 листопада 2020 року на суму 39921,19 доларів США було здійснено за іншою митною декларацією, а саме від 07 грудня 2020 року №100080000/2020/529765, у той час коли, в межах спірних правовідносин митну вартість відповідачем скореговано за митною декларацією від 04 грудня 2020 року №UA10080/2020/529572 колегія суддів звертає увагу на наступне.

Як встановлено судом відповідачем 07 грудня 2020 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100080/2020/200032/2, яким застосовано резервний метод визначення вартості товару та винесено Картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транстпортних засобів комерційного призначення від №UA100080/2020/00226 якою роз`яснено позивачу необхідність подання до митного оформлення нової митної декларації з урахуванням рішення про коригування митної вартості товарів № UA100080/2020/200032/2 від 07 грудня 2020 року.

З урахуванням рішень митного органу позивачем 07 грудня 2020 року подав митну декларацію ІМ40ДЕ №UA100080/2020/529765.

Згідно з листом АТ "ОТП Банк" від 25 лютого 2021 року №020-1-020-3-020-3/70 повідомлено про те, що станом на 25 лютого 2021 року ТОВ "Тексіка" згідно контракту від 01 серпня 2016 року №SJ01/08-16 укладеного з нерезидентом SHAOXING JIHONG TEXTILE CO LTD через рахунки відкриті в АТ "ОТП Банк" було здійснено закриття передплат МД №100080000/2020/529765 від 07 грудня 2020 року на суму 48121,19 доларів США ( 20 серпня 2020 року на суму 8200,00 доларів США, 20 листопада 2020 року на суму 39921,19 доларів США).

Враховуючи встановлені обставини, висновки суду першої інстанції, що слугували підставою для відмови в задоволенні позивних вимог, а саме про те, що закриття передоплат на суму 48121,19 доларів США, а саме 20 серпня 2020 року на суму 8200,00 доларів США, 20 листопада 2020 року на суму 39921,19 доларів США було здійснено за іншою митною декларацією, а саме від 07 грудня 2020 року №100080000/2020/529765, у той час коли, в межах спірних правовідносин митну вартість відповідачем скореговано за митною декларацією від 04 грудня 2020 року №UA10080/2020/529572 є помилковими.

Щодо правомірності застосування резервного методу визначення митної вартості товару колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України №598 від 24 травня 2012 року, (далі - Правила), у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст. 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Київська митниця Держмитслужби у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів лише зазначила номери та дати митних декларацій, використаних нею як джерело інформації при здійсненні коригування митної вартості спірного товару, при цьому відповідач всупереч вищезазначеним вимогам Правил не навів жодних пояснень щодо зроблених ним коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, що свідчить про протиправний характер оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31 січня 2018 року у справі №813/7272/13-а (К/9901/3036/18) та у постанові від 02 березня 2018 року у справі №804/2997/17 (К/9901/4472/17).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що митний орган приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів від 07 грудня 2020 року №UA100080/2020/200032/2 протиправно застосував резервний метод визначення митної вартості товарів, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, колегія суддів виходить з положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 6).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до платіжного доручення від 01 червня 2021 року №2151 позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви до суду першої інстанції в розмірі 6507,83 грн. та відповідно до платіжної інструкції від 07 червня 2023 року №223394 позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 9761,75 грн.

Оскільки, колегію суддів апеляційну скаргу задоволено, то на користь позивача слід присудити понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 16269,58 грн. за рахунок бюджетних асигнувань призначених для Київської митниці.

Керуючись ст. ст. 242 - 244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тексіка" - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 07 грудня 2020 року №UA100080/2020/200032/2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тексіка" (, місцезнаходження: 03164, м. Київ, вул. Генерала Наумова, буд. 23Б) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у сумі 16269,58 грн. (шістнадцять тисяч двісті шістдесят дев`ять гривень 58 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (код ЄДРПОУ ВП 43997555, місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 8А).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді О.О. Беспалов

В.В. Кузьменко