Справа № 280/7690/23
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року Справа № 280/7690/23 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2023 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Національної поліції України (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України щодо відмови у підготовці та поданні до органів, які призначають пенсії, документів, необхідних для призначення позивачу пенсії за вислугу років з зарахування до стажу, який дає право на пенсію, вислугу років на пільгових умовах 5 років 04 місяців 27 днів;

зобов`язати сектор з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України підготувати всі необхідні документи для призначення позивачу пенсії за вислугу років, зарахувавши позивачу до вислугу років, яка дає право на пенсію, пільговий стаж 5 років 04 місяці 27 днів та подати їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Ухвалою суду від 25.09.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі, а розгляд адміністративної справи призначено без виклику/повідомлення сторін. Також, залучено до участі у справі, в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що з 27.07.2018 його звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). Відповідно до наказу про звільнення стаж служби в поліції складає 20 років 03 місяці 28 днів, вислуга років на пільгових умовах 05 років 04 місяці 27 днів, усього вислуги років 25 років 08 місяців 25 днів. Зазначає, що у серпні 2023 року він звернувся до відповідача з питання призначення пенсії за вислугу років у зв`язку з наявністю стажу вислуги років, включаючи стаж у пільговому обрахуванні, що надає право на отримання пенсії за вислугою років 25 років 08 місяців 25 днів. У відповідь на звернення позивачем отримано відмову у підготовці документів для призначення пенсії, оскільки на думку відповідача вислуга років позивача для призначення пенсії складає 20 років 03 місяців 28 днів. Разом з тим, позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки на його думку під час вирішення питання про призначення пенсії має зараховуватись пільговий стаж до вислуги років. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що пунктом 10 розділу ІІІ Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженого наказом МВС від 23.11.2016 №1235, встановлено, що у випадку видання наказу про звільнення працівника зі служби в поліції в наказі органу поліції зазначаються стаж служби в поліції, вислуга років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), необхідність виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати. Відповідач зазначає, що у наказі ДЗЕ НПУ від 18.07.2018 №170 позивачу не встановлено вислугу років для призначення пенсії. Також, відповідач зазначає, що пунктом «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ встановлено, що пенсія за вислугу років призначається … незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше. Вказує, що право позивача на призначення пенсії виникне виключно за умови наявності у нього на момент звільнення календарної вислуги років 23 календарних роки та 6 місяців і більше. Також, відповідач вказував на те, що постанова №393 з 19.02.2022 (дата набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119) встановлює можливість врахування пільгового періоду служби виключно для визначення розміру пенсії та закріплює, що для призначення пенсії застосовується обчислена календарна вислуга років. На думку відповідача, відсутні підстави для зарахування позивачу пільгову вислугу років у його календарну вислугу років, оскільки вказане прямо суперечить вимогам чинного законодавства. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа надала письмові пояснення по суті позовних вимог, в яких проти позову заперечила та вказала на те, що відповідно до пункту «а» статті 12 Закону 2262-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, інші особи, зазначені у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільненні зі служби: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і далі не день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше. Зазначає, що позивач має вислугу 20 років 03 місяців 28 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, з огляду на наступне.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 18.07.2018 №170 о/с звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу від 18.07.2018 №170 о/с станом на день звільнення стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції складає 20 років 03 місяці 28 днів, вислуга років на пільгових умовах 05 років 04 місяці 27 днів.

02.08.2023 позивач звернувся до Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України з заявою, в якій просив підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області документи необхідні для призначення йому пенсії за вислугу років, зарахувавши до вислуги років, яка дає право на пенсію, пільговий стаж 05 років 04 місяці 27 днів.

Листом Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України від 01.09.2023 позивачу відмовлено у задоволенні його заяви та зазначено, що відповідно до наказу Департаменту захисту економіки НПУ №170 о/с від 18.07.2018 вислуга років позивача у календарному обчисленні на день звільнення становить 20 років 03 місяці 28 днів, у зв`язку з цим для оформлення та подачі документів до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років не має законних підстав.

Позивач, не погодившись з правомірністю дій відповідача щодо відмови у оформленні документів для призначення пенсії, звернувся з даним позовом до суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом (далі Закон №2262).

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 1-2 Закону №2262, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Згідно п.«а» ч.1 ст.12 Закону №2262, пенсія за вислугу років призначається: особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки 6 місяців і більше.

Суд, зазначає, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, врегульовано, зокрема, Порядком №3-1, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 1 розділу І Порядку №3-1 військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) (членам їх сімей), пенсії згідно із Законом призначаються і виплачуються головними управліннями Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - орган, що призначає пенсію).

Згідно пункту 2 розділу І Порядку №3-1, заява про призначення пенсії за вислугу років, по інвалідності подається військовослужбовцем, звільненим зі служби, та особою, яка має право на пенсію згідно із Законом або відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку (заява про призначення/перерахунок пенсії), до органу, що призначає пенсію, через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, Міністерства юстиції України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Служби судової охорони, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України, Національної поліції України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Управління державної охорони України (далі - уповноважений орган (структурний підрозділ)), за останнім місцем служби.

Відповідно до пункту 11 розділу І Порядку №3-1, днем звернення за призначенням пенсії є день подання до органу, що призначає пенсію, заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення уповноваженим органом (структурним підрозділом).

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку №3-1 визначено, що уповноважений орган (структурний підрозділ) у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і подання про призначення пенсії і направляє до органу, що призначає пенсії.

Згідно пункту 2 розділу ІІІ Порядку №3-1, уповноважений орган (структурний підрозділ) надає допомогу особі в одержанні необхідних для призначення пенсії документів. У разі якщо підготовлено не всі необхідні документи для призначення пенсії, то подаються наявні, а документи, яких не вистачає, подаються додатково.

Відповідно до пункту 6 розділу IV Порядку №3-1, рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається органом, що призначає пенсію за місцем фактичного проживання особи, не пізніше 10 днів з дня надходження заяви.

Рішення за результатами розгляду заяви засвідчується підписом керівника органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в пенсійній справі.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 5 днів з дня прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії видає або направляє особі повідомлення із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Також, відповідно до статті 49 Закону №2262-ХІІ, пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.

Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії.

Документом, який підтверджує призначення пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом Пенсійного фонду України.

Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що на уповноважені органи, у випадку вирішення питання про призначення пенсії у відповідності до Закону №2262-ХІІ, покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів.

В свою чергу, до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України належить вирішення питання наявності у особи, яка звертається за призначенням пенсії, відповідного права на призначення пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Тобто, у даному випадку на відповідача чинним законодавством України покладено лише обов`язок підготовки та направлення до ГУ ПФУ в Запорізькій області документів для вирішення питання про призначення/відмови у призначенні пенсії позивачу.

Проте, як слідує із відповіді від 01.09.2023, відповідачем вирішено саме питання права позивача на отримання пенсії за вислугу років, а саме вказано на те, що позивач має недостатню кількість календарної вислуги років для призначення пенсії за вислугу років.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем перевищено надані йому повноваження у сфері пенсійного забезпечення колишніх працівників поліції, оскільки відповідач не є уповноваженим органом для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для призначення пенсії.

Щодо посилань відповідача на те, що у наказі ДЗЕ НПУ від 18.07.2018 №170 о/с, в супереч Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, не встановлено вислугу років для призначення пенсії, суд зазначає, що не позивач готував наказ про власне звільнення, а тому не може нести негативні наслідки у вигляді позбавлення права на пенсійне забезпечення через те, що наказ про звільнення складений без дотримання встановленого порядку.

Якщо відповідач вважає, що відповідний наказ складений з порушенням встановлених правил, то відповідно має обов`язок внести зміни до такого наказу, оскільки відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стосовно посилань представника відповідача про те, що під час вирішення питання про призначення пенсії слід враховувати виключно календарну вислугу років, суд зазначає наступне.

Статтею 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом.

Вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №393 (далі по тексту - Порядок №393).

Пунктом 3 Порядку №393 визначено періоди служби, які зараховуються на пільгових умовах до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 березня 2021 року у справі №805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18.

У вищезазначеній постанові Судова палата сформувала наступні правові висновки:

«В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до постанови №393».

Матеріалами справи підтверджується, що стаж служби в поліції позивача складає 20 років 03 місяці 28 днів, у пільговому обчисленні 05 років 04 місяці 27 днів, а відповідно календарна вислуга років обчислена з зарахуванням вислуги на пільгових умовах складає більш ніж 23 роки і 6 місяців.

При цьому, суд визнає безпідставними посилання відповідача на Постанову №393, в редакції з 19.02.2022, оскільки підсумок вислуги років поліцейського здійснюється під час його звільнення зі служби, а відповідно повинні застосовуватись положення Постанови №393, в редакції станом на дату звільнення позивача зі служби в поліції, а не в редакції станом на 2023 рік.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Національної поліції України (01601, м.Київ, вул.Академіка Богомольця, 10, ), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б, ), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України щодо відмови у підготовці та поданні до органів, які призначають пенсії, документів, необхідних для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з зарахування до стажу, який дає право на пенсію, вислугу років на пільгових умовах 5 років 04 місяців 27 днів.

Зобов`язати сектор з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України підготувати всі необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, зарахувавши до вислуги років, яка дає право на пенсію, пільговий стаж 5 років 04 місяці 27 днів та подати їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова