Справа № 377/582/23
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 377/582/23 Суддя (судді) першої інстанції: Бабич Н.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

при секретарі судового засідання Дудин А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Славутицького міського суду Київської області від 14 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, треті особи - інспектор Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Шендрик Олександр Володимирович, заступник командира взводу 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Гавриленко Олександр Володимирович про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Славутицького міського суду Київської області з позовом до Департаменту патрульної поліції, треті особи - інспектор Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Шендрик Олександр Володимирович, заступник командира взводу 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Гавриленко Олександр Володимирович в якому просив:

- скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департамента патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Шендрика Олександра Володимировича серії ЕАС № 7270752 від 03 липня 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за частиною 1 статті 122 КУпАП;

- скасувати постанову заступника командира взводу 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Гавриленка Олександра Володимировича серії ЕАС № 7270794 від 03 липня 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за частиною 1 статті 126 КУпАП.

Славутицький міський суд Київської області рішенням від 14 вересня 2023 року позов задовольнив частково. Скасував постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7270752 від 03 липня 2023 року, про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, відносно позивача направлено на новий розгляд до компетентного органу- Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7270794 від 03 липня 2023 року, про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП, відносно позивача направлено на новий розгляд до компетентного органу- Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що направлення на новий розгляд до компетентного органу справ про накладення на позивача адміністративних справ є недоцільним, оскільки підстави, які лягли в основу рішення не узгоджуються із наявними матеріалами справи та є суто формальними. Апелянт зазначив, що посадовими особами відповідача були дотримані вимоги КУпАП при розгляді кожної зі справ, ними роз`яснювались позивачу права, було повідомлено про вчинені ним порушення, заслухано його пояснення по кожному порушенню та надано ним оцінку.

Дана справа належить до категорії термінових справ, передбачених ст. 286 КАС України та підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України.

У судове засідання призначене на 22.11.2023 сторони не з`явилися.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а також те, що участь у судовому засіданні учасників справи не визнано обов`язковою, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Справу розглянуто без фіксації судового процесу у порядку ст.229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 03.07.2023 інспектором Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Шендриком Олександром Володимировичем та заступником командира взводу 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Гавриленком Олександром Володимировичем відносно позивача було складено постанови у справах про адміністративні правопорушення серії ЕАС №7270752 та серії ЕАС №7270752, якими ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122 КУпАП та частиною 1 статті 126 КУпАП.

Підставою для винесення оскаржуваних постанов стало те, що 03 липня 2023 року в с.Єрків Козелецького району Чернігівської області, траса М01-73 км, водій керуючи транспортним засобом Ford, державний номерний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 73 км/год, чим порушив пункт 12.4 ПДР України, порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволено швидкість не більше 50 км/год).

Швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості руху ТЗ TruCam LTI 20/20 ТС001115.

Крім того після зупинки водій транспортного засобу на вимогу інспектора патрульної поліції не пред`явив для перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив пункту 2.1. (б) ПДР України.

Вважаючи постанови про притягнення до адміністративної відповідальності протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесені до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З оскаржуваних постанов вбачається, що 03 липня 2023 року в с.Єрків Козелецького району Чернігівської області, траса М01-73 км, позивач, керуючи транспортним засобом Ford, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 73 км/год, чим порушив пункт 12.4 ПДР України, порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволено швидкість не більше 50 км/год).

Крім того після зупинки водій транспортного засобу на вимогу інспектора патрульної поліції не пред`явив для перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив пункту 2.1. (б) ПДР України.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно вимог пп. «б» п.12.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6, 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Загальні обмеження швидкості, зокрема, п. 12.4 ПДР поширюються на всю територію України. У населених пунктах, рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю 50 км/год. Таке обмеження стосується населених пунктів, позначених дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту» в скасовується знаком 5.46 «Кінець населеного пункту».

Відповідно до ч.1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Згідно статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

В даному випадку перевищення швидкості зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості руху ТЗ TruCam LTI 20/20 ТС001115.

Колегія суддів зазначає, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення Правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Згідно технічних характеристик, прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості «TruCam LTI» 20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку в автоматичному режимі, тому його покази можливо розцінювати, як беззаперечний доказ по справі.

Колегія суддів зазначає, що прилад TruCam LT1 20/20 № ТС001115 не є автоматичним засобом вимірювальної техніки.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Вказаний тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam» отримав сертифікат відповідності.

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/27775, що прилад TruCam LTI 20/20 серійний № ТС1115 є придатним до застосування і відповідає необхідним вимогам. Дане свідоцтво чинне до 02 червня 2024 року.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказуючи правомірність винесеної постанови, представник відповідача надав суду зокрема диск з відеозаписом та фото з приладу TruCam LTI 20/20 серійний № ТС1115.

На відеозаписі зафіксовано рух автомобіля Ford, державний номерний знак НОМЕР_1 , швидкість руху (73 км/год), а також відображено місце вчинення правопорушення.

У письмових поясненнях, наявних у матеріалах справи, позивач запропонував інспектору обмежитись попередженням та зазначив, що на майбутнє буде уважніше слідкувати за показниками спідометра.

Також у письмових пояснення позивач зазначив, що партмоне з технічним паспортом на авто залишив в іншій сумці на блокпості.

На переконання колегії суддів факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень доведений, оскільки визнається самим позивачем та підтверджується належними доказами.

Суд першої інстанції у оскаржуваній постанові зазначив, що вказані докази не спростовують доводи позивача про те, що інспектор поліції не роз`яснив йому права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 268 КУпАП, а також не забезпечив ознайомлення з доказами вчинення правопорушення шляхом пред`явлення показів лазерного вимірювача швидкості ТruCam, чим позбавив позивача можливості надати свої пояснення щодо виявленого правопорушення. Суд зазначив, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, фактично не проводився.

Проте колегія суддів зазначає, що у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі відповідач пояснив, що в силу вимог чинного законодавства, станом на час відкриття провадження у справі 30-ти денний строк зберігання відеозапису зробленого на портативний відеорееєстратор з процедурою притягнення позивача до адміністративної відповідальності закінчився, у зв`язку з чим такий відеозапис було видалено автоматично.

У колегії суддів не має правових та об`єктивних підстав поставити під сумнів дії поліцейських під час оформлення правопорушень, скоєних позивачем, зокрема, й в частині роз`яснення позивачу його прав та обов`язків.

Колегія суддів, виходячи із встановлених у справі обставин, не вбачає протиправності у діях відповідачів під час винесення оскаржуваних постанов, натомість вбачає відсутність усвідомлення позивачем своєї відповідальності за керування ним транспортним засобом з перевищенням швидкості та без передбачених пункті 2.1 ПДР України обов`язкових документів.

Щодо доводів позивача, які підтримав суд першої інстанції про те, що фактично порушено порядок накладення адміністративного стягнення, оскільки один співробітник патрульної поліції при виявленні двох порушень повинен був одночасно розглянути справу щодо виявлених порушень та накласти стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення у відповідності до ст. 36 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

В даному випадку позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України за наслідком встановлення факту здійснення останнім керування транспортним засобом з перевищенням швидкісного режиму в населеному пункті, а також не пред`явлення реєстраційного документу на транспортний засіб.

03.07.2023 відносно позивача за вчинення вказаних правопорушень складено дві постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7270752 та серії ЕАС №7270794.

При цьому оскаржувані постанови прийняті інспектором Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Шендриком Олександром Володимировичем та заступником командира взводу 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Гавриленком Олександром Володимировичем, тобто двома окремими посадовими особами.

Отже в даному випадку відсутні підстави для застосування абз.2 ст.36 КУпАП.

За встановлених у справі обставин та з урахуванням того, що факт порушення позивачем ПДР підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, колегія суддів вважає, що оскаржувані постанови винесені відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, зміст постанов відповідає вимогам ст. ст. 283-284 КУпАП, а адміністративні стягнення накладено в межах санкцій вказаних статтей.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 14 вересня 2023 року скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких