Справа № 160/21874/23
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (відповідач-2), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (відповідач-3), в якому просить суд:
-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком та зарахуванні до страхового трудового стажу періоди зайняття підприємницькою діяльністю в якості фізичної особи - підприємця та передачі пенсійної справи за принципом екстериторіальності для прийняття рішення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області та Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області.
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком та зарахуванні до страхового трудового стажу періодів роботи з 18.07.83 по 16.10.85 в Палаці культури «Завод ім. Газети «Правда» за професією художника- оформлювача, з 22.10.96 по 19.12.2016 зайняття підприємницькою діяльністю в якості фізичної особи - підприємця.
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком та зарахуванні до страхового трудового стажу періоди ведення підприємницької діяльності в якості фізичної особи - підприємця за період з 22.10.96 по 19.12.2016 роки.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до страхового трудового стажу період роботи: з 18.07.83 по 16.10.85 в Палаці культури «Завод ім. Газети «Правда» за професією художника-оформлювача, з 22.10.96 по 19.12.2016 ведення підприємницької діяльності в якості фізичної особи підприємця та прийняти рішення про призначення пенсії з урахування рішення суду, починаючи з дати звернення з 03.04.2023 року.
Підставою позову визначено передбачене ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсії за віком.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Тією ж ухвалою суду відповідачам запропоновано надати відзиви на позовну заяву.
Відповідачі (1 та 2) скористалися наданим правом і надіслали на адресу суду фактично аналогічні за змістом відзиви на позовну заяву, в якому зазначили, що надані позивачем документи не визначали за ним право на отримання пенсії за віком.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із таких такого.
Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що 03.04.2023 року позивач звернувся з особистою заявою і документами на призначення пенсії відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням відповідача-2 від 11.04.2023 р. № 86 позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за відсутності необхідного стажу 30 років при наявних 17 років 05 місяців 28 днів. Повідомлено, що до страхового стажу, у тому числі, не зараховано періоди роботи з 18.07.1983 по 16.10.1985 за відсутності в трудовій книжці назви організації, а період введення підприємницької за відсутності в довідці підстави її видачі.

Крім того, за результатами повторного звернення рішенням відповідача - 3 від 04.05.2023 р. № 86 позивача також повідомлено про відмову у призначенні пенсії, однак зазначено про те, що страховий стаж для визначення пенсії складає 21 рік 06 місяців 05 днів.

Не згода із цими рішеннями й слугувала підставою для звернення до суду із цим позвоом.

При вирішені спору суд виходить із того, що статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058-IV).

Відповідно до ст.20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється у натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачено у Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до статті 11 Закону №1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають в т.ч.: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV унормовано, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку, у випадку позивачки 59 років 6 місяців, за наявності страхового стажу не менше 27 років.

Згідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Згідно пункту «б» статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788-XII (далі - №1788-XII) право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, а саме: особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також в т.ч.: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч.3-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Розділ XV доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом № 2148-VIII від 03.10.2017) до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 року №793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Тобто, вказаними змінами законодавець передбачив зарахування як до трудового так і до страхового стажу фізичних осіб - підприємців періоди провадження ними господарської діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Матеріали справи містять належні докази підтвердження здійснення підприємницької діяльності позивачем у спірний період.

Згідно з довідкою ГУ ДПС України в Дніпропетровській області від 19.04.2023 № 2943/АП/04-36-66-01-09, позивач перебувала на обліку в Кам`янській ДПІ як фізична особа-підприємець з 22.10.96 по 19.12.2016:

- у період з 22.10.1996 по 01.03.1999 перебувала на загальній системі оподаткування;

- у період з 02.03.1999 по 30.06.2010 - на умовах сплати фіксованого податку шляхом придбання патенту;

- у період з 01.07.2010 по 31.12.2010 - на загальній системі;

- у період з 01.01.2011 по 19.12.2016 - на загальній системі оподаткування.

При цьому, протягом цього періоду позивач сплачував в повному обсязі обов`язкові платежі, в тому числі і єдиний податок, і обов`язкові внески/платежі до пенсійного фонду України. Ці обставини підтверджуються звітами, розрахунками, квитанціями, патентами, ліцензійною карткою, копії яких містяться в матеріалах справи.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що період підприємницької діяльності з 22.10.96 по 19.12.2016 року, протягом якого позивачка сплачувала податки до Пенсійного фонду, має бути зарахований до її страхового стажу.

Також, суд, досліджуючи копію трудової книжки позивача відмічає, що напроти періодів його роботи з 18.07.83 по 16.10.85 в Палаці культури «Завод ім. Газети «Правда» за професією художника-оформлювача наявні усі необхідні записи, які є належними та допустимими доказами підтвердження страхового стажу.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17, викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Більш того, суд враховує правову позицію Верховного Суду у постановах від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Враховуючи вищезазначене, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. Крім того, нормативно-правовими актами не передбачено визнання трудової книжки недійсною в разі виявлених помилок.

Таким чином, враховуючи правову позицію Верхового Суду, а також встановлені у цій справі обставини справи, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 18.07.83 по 16.10.85 в Палаці культури «Завод ім. Газети «Правда» за професією художника-оформлювача підлягають зарахуванню до його загального страхового стажу для нарахування/призначення пенсії.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо протиправності рішень відповідачів (а не їх дій, адже саме оскарженими рішеннями порушуються права позивача) в частині не зарахування зазначених періодів до трудового (страхового) стажу позивача.

Відтак, для належного захисту порушених прав позивача, зважаючи, що оскаржені рішення містять суперечності щодо наявної кількості страхового стажу, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача-1 (за місцем обліку позивача) зарахувати до страхового стажу роботи позивача спірні періоди.

Разом з цим, за встановлених у цій справи обставин, не підлягають задоволенню вимоги щодо зобов`язання відповідача-1 прийняти рішення про призначення пенсії, адже такі повноваження відповідача є дискреційними та суд не вправі втручатись у них. Також не підлягають задоволенню вимоги із приводу протиправності дій із приводу передачі пенсійної справи за принципом екстериторіальності для прийняття рішень іншими органами ПФУ, адже по-перше, такі дії закріплені за відповідачем на законодавчому рівні, а по-друге, навіть визнання в окремому порядку протиправності дій відповідача у цій частині жодним чином не відновить права позивача, що у не відповідає основним задачам адміністративного судочинства.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом визнання протиправності оскаржених рішень та зобов`язання відповідача-1 повторно розглянути першочергове звернення та зарахувати до його страхового стажу спірних періодів роботи.

Згідно із статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, понесені судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 11.04.2023 р. № 86 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.05.2023 р. № 86 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 18.07.83 по 16.10.85 в Палаці культури «Завод ім. Газети «Правда» за професією художника-оформлювача та період ведення підприємницької діяльності в якості фізичної особи підприємця з 22.10.96 по 19.12.2016 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.04.2023 року про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду в цій справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536,60 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна