Справа № 755/10627/23
Суддя: Арапіна Н. Є.
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Арапіної Н.Є., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі. Свої вимоги мотивував тим, що 27 квітня 2023 року головним інспектором з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та сплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Іжаковським В.Й. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії 1КІ № , якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим та недоведеним, а зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Позивач об`єктивно не міг здійснити зупинку автомобіля, оскільки зазначена у постанові адреса не існує, про що свідчить відсутність поштових індексів на пошукових сайтах, а відтак, свідчить про відсутність події та складу правопорушення. В оскаржуваній постанові не зазначено протягом якого часу тривала зупинка, зроблена позивачем, та не зазначено підстав, які свідчать про те, що саме він суб`єктом правопорушення. Також, головним інспектором не було враховано, що позивач міг зупинитися у стані крайньої необхідності, оскільки він в той час проходив лікування. Крім того саме відповідач повинен довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами. У зв`язку з чим просить суд скасувати оскаржувану постанову, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 31 липня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 09 серпня 2023 року поновлено пропущений ОСОБА_1 строк для звернення до суду із адміністративним позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі; відкрито провадження у справі та постановлено її розгляд проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач скористався правом подачі відзиву на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки оскаржувана постанова є правомірною. Додані до відзиву матеріали фотофіксації з автоматизованого робочого місця інспектора з паркування спростовують твердження позивача щодо відсутності географічних координат розташування належного позивачу транспортного засобу. Доводи позивача стосовно не існуючої адреси місця зупинки, яка зазначена в оскаржуваній постанові, не заслуговують на увагу, оскільки зазначена адреса є технічною опискою. Крім того, позивачем не заперечується безпосереднє місце розташування (зупинки) належного йому транспортного засобу, а відтак, допущена технічна описка не є підставою для скасування постанови. Також є безпідставними посилання позивача та необхідність зазначення тривалості зупинки транспортного засобу, оскільки з диспозиції порушених відповідачем правил дорожнього руху вбачається, що забороненою є як і стоянка, так і зупинка. Вимоги позивача щодо стягнення правової допомоги не підтверджені належними доказами (а.с. 100-108).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

27 квітня 2023 року головним інспектором з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та сплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Іжаковським В.Й. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії 1КІ № , якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн (а.с. 9-10).

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 27 квітня 2023 року о 16 год 07 хв за адресою: узвіз Кловський, буд. 2, м. Київ, транспортний засіб Renault Fluence 2/0, державний номерний знак НОМЕР_1 , зупинено в зоні дії дорожного знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушено п. 3.34 Правил дорожнього руху та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

За змістом ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Статтею 288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, за змістом п. 3 ч. 1 якої постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч. 3 ст. 219 КУпАП розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

За змістом ч. 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положення статті 7 КУпАП, передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 1 ст. 245 КУпАП, унормовано, зокрема, що завданням у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню, зокрема, наступні обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Зі змісту наведених норм убачається та положень п. 1 ст. 247 КУпАП, вбачається, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе за наявності складу і події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних (об`єкт, об`єктивна сторона) і суб`єктивних ознак (суб`єкт, суб`єктивна сторона), за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 22 ч. 2 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема за порушення вимог правил зупинки, стоянки.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, та кореспондується в цьому випадку з вимогами п. 3.34 п. 34 Правил дорожнього руху України, які відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України

Відповідно до п. 3.34 п. 34 ПДР дорожній знак "Зупинку заборонено", встановлює заборону зупинки і стоянки транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Статтею 14 ЗУ «Про дорожній рух» передбачено, зокрема, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того, частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 по справі № 463/1352/16-а (адміністративне К/9901/21241/18) зазначив: суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладено на відповідача як на суб 'єкта владних повноважень.

Таким чином саме відповідач повинен довести правомірність свого рішення.

Оцінюючи наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд враховує, що об`єктивною стороною цього адміністративного правопорушення є порушення правил зупинки та стоянки.

Згідно досліджених фотороздруківок з автоматизованого робочого місця інспектора з паркування, що додані до відзиву, вбачається, що автомобіль Renault Fluence 2/0, державний номерний знак НОМЕР_1 , зафіксовано в нерухомому стані в межах дії дорожнього знаку «Зупинку заборонено» (а.с.110-115).

Крім того, суд зазначає, що технічні описки, допущені при внесенні до постанови відомостей щодо місця скоєння адміністративного правопорушення не спростовують порушення позивачем правил зупинки, стоянки (аналогічну правову позицію зазначено у постанові Верховного Суду по справі № 759/1801/17 від 24 грудня 2019 року).

Таким чином, викладені у відзиві доводи сторони відповідача стосовно правомірності винесення постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення знайшли своє підтвердженн.

Оскаржувана постанова прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення.

Судом не досліджуються інші доводи позивача, викладені у позовній заяві, оскільки вони не містять інформації стосовно предмету доказування, у своїй сукупності спростовують один одного, та не містять посилань на допустимі на достовірні докази.

За викладених обставин, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова є правомірною та такою, що винесена за наявності в діях позивача складу передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП адміністративного правопорушення, отже підстав для її скасування та закриття провадження у справі немає.

З урахуванням наведеного у задоволенні позовних вимог по цій справі слід відмовити повністю та залишити оскаржувану постанову без змін.

Оскільки судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 19, 92, 129 Конституції України, ЗУ «Про дорожній рух», ЗУ «Про національну поліцію», ст. ст. 7, 9, 121, 222, 245, 247, 258, 280, 288, 293, 296 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 6, 72-77, 139, 241-246, 255, 286, 295, 297 КАС України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справ відмовити повністю.

Постанову серії 1КІ № про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у розмірі 340 грн по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна