Справа № 480/3283/23
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2023 року Справа № 480/3283/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3283/23 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, треті особи Сумська районна державна адміністрація Сумської області, Служба у справах дітей Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови у призначенні пенсії в разі втрати годувальника їй та дітям - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити пенсію в разі втрати годувальника їй та дітям - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - з 01 червня 2020 року відповідно до довідки про грошове забезпечення її померлого чоловіка ОСОБА_4 . Позовні вимоги мотивує тим, що її чоловік ОСОБА_4 отримував пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", був призначений опікуном її неповнолітніх онук - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Після смерті її чоловіка, у якого, окрім неї, на повному утриманні були двоє неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ці діти залишилися без джерела засобів до існування. Аліментів від батьків діти не отримують. Зараз діти знаходяться у неї на повному утриманні. Зазначає, що на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" вона та діти мають право на пенсію в разі втрати годувальника. На звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника їй та дітям отримала відмову. Вважає її протиправною та зазначає, що відмова органу Пенсійного фонду України призначити пенсію в разі втрати годувальника їй та дітям порушує їх конституційні права та гарантії на належний соціальний захист. Просить позов задовольнити.
Відповідач про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення йому копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, але у встановлений строк відзиву на позовну заяву не подав. З огляду на положення ч. 6 ст. 162 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Ухвалою суду від 24.04.2023 відкрито провадження в цій справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 19.06.2023 до участі у справі залучено Сумську районну державну адміністрацію Сумської області у якості третьої особи.
Листом від 23.06.2023 Сумська районна державна адміністрація Сумської області повідомила, що у зв`язку з переходом повноважень від Сумської районної державної адміністрації Сумської області до Служби у справах дітей Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області облік дітей, що перебувають на первинному обліку дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, що перебувають на території цієї громади, здійснює Нижньосироватська сільська рада (а.с.33-35).
Ухвалою суду від 28.06.2023 до участі у справі залучено Службу у справах дітей Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області у якості третьої особи.
Третя особа пояснень щодо позову не подала.
Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19,20), є рідними онуками ОСОБА_1 .
07.12.2007 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 (а.с.93 на звороті).
ОСОБА_4 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с.85 на звороті).
Розпорядженням голови Сумської районної державної адміністрації Сумської області від 21.05.2015 № 131-ОД громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця с. Жовтневе Сумського району, призначено опікуном над дитиною, позбавленою батьківського піклування, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та над дитиною, позбавленою батьківського піклування, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер (а.с.119 на звороті).
Розпорядженням голови Сумської районної державної адміністрації Сумської області від 17.06.2020 № 181-ОД громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканку с. Жовтневе Сумського району, призначено опікуном над дитиною, позбавленою батьківського піклування, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та над дитиною, позбавленою батьківського піклування, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.52).
Як член сім`ї померлого пенсіонера, який отримувала пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника їй та її онукам - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак листами від 26.02.2021 та 04.04.2023 відповідач відмовив у призначенні пенсії (а.с.3,4).
Суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову в призначенні пенсії в разі втрати годувальника позивачці та її онукам є обґрунтованим та відповідає вимогам чинного законодавства з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначені в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон).
Відповідно до ст. 29, ч. 1 ст. 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати.
Право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.
Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби (ч. 2 ст. 30 Закону).
Відповідно до п.п. "а", "б" ч. 4 ст. 30 Закону непрацездатними членами сім`ї вважаються: діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю.
Отже, позивач як член сім`ї дружина пенсіонера за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" має право на пенсію в разі втрати годувальника за умови досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вона є особою з інвалідністю.
Так, частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що набуття непрацездатним членом сім`ї померлого пенсіонера з числа військовослужбовців, зокрема дружиною (чоловіком), права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" можливе, зокрема, за умови, що вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю. Тобто ця норма передбачає, що набуття права на такий вид пенсії пов`язане передусім із досягненням віку 60 років.
Отже, з огляду на дату народження позивача ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.16-18) вона набуде право на призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу не менше 34 років у 2027 році.
Крім того, у спірних правовідносинах ОСОБА_1 не є особою з інвалідністю, докази цього в матеріалах справи відсутні.
У позовній заяві позивач зазначає, що посилання на ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з`явилося для визначення тільки віку вдові (не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), а не щодо всіх вимог, зокрема, щодо страхового стажу, при цьому на час звернення до суду з цим позовом позивачці виповнилося 56 років, а тому для вирішення питання про призначення їй пенсії в разі втрати годувальника необхідно враховувати тільки вік. До того ж у редакції Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" 1992 року містилася вимога "не раніше 55 років".
З цього приводу суд зазначає, що право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), мають, зокрема, дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб, військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю (п. "в" ч. 4 ст. 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб").
Що стосується посилання позивача на редакцію Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" 1992 року, суд зазначає, що на підставі ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Відповідно, стаття 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у редакції, чинній у 1992 році, не застосовується до спірних правовідносин станом на день звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника.
Таким чином, на час звернення до відповідача з заявою призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" позивач не набула права на такий вид пенсії, а тому відповідач обгрунтовано відмовив у призначенні їй пенсії.
Що стосується вимоги призначити пенсію в разі втрати годувальника за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" онукам позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначає таке.
Як вказано вище, відповідно до п.п. "а" ч. 4 ст. 30 Закону непрацездатними членами сім`ї вважаються діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків.
Матеріалами справи підтверджується, що розпорядженням голови Сумської районної державної адміністрації Сумської області від 18.05.2015 № 128-ОД неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв`язку з тим, що мати ОСОБА_7 та батько ОСОБА_8 рішенням Сумського районного суду Сумської області від 30.04.2015 у справі №587/909/15-ц позбавлені батьківських прав (а.с.52 на звороті, а.с.55-56, а.с.106 на звороті, а.с.78-79,140-141).
Позивач не отримувала аліменти на утримання дітей від ОСОБА_8 , та від ОСОБА_9 згідно з виконавчим листом № 2-587/909/15-ц від 30.04.2015, виданого Сумським районним судом, зокрема, за період з 01.01.2017 по 18.12.2017 (а.с.63 та 64 на звороті, а.с.132 на звороті).
Таким чином, малолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розумінні Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не мають працездатних батьків. При цьому вони не належать до числа дітей, сестер чи онуків, які не досягли 18 років, померлого ОСОБА_4 , який був призначений їхнім опікуном. У свою чергу, призначення пенсії в разі втрати годувальника дітям, які перебували під опікою, Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не передбачено. У позовній заяві позивач зазначає, що неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають право на пенсію в разі втрати годувальника в порядку ст. 34 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", відповідно до якої пасинок і падчерка, якщо вони не одержували аліментів від батьків, мають право на пенсію нарівні з рідними дітьми. При цьому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були падчерками померлого ОСОБА_4 , а перебували під його опікою.
Відповідно до ст.ст. 55, 58, ч. 4 ст. 63 Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.
Таким чином, встановлення опіки не прирівнюється до сімейних (родинних) відносин, які є предметом регулювання Сімейного кодексу України. За таких обставин відмова відповідача призначити пенсію в разі втрати годувальника онукам позивача малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які перебували під опікою ОСОБА_4 , відповідає нормам чинного законодавства.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Враховуючи викладене, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд вважає, що у спірних правовідносинах відсутні ознаки порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод та законних інтересів позивача, його дії відповідають критеріям правомірності, визначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, тому за наведених обставин і правових норм вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах