Справа № 500/4830/23
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4830/23

23 листопада 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у зарахуванні позивачу до стажу роботи період навчання у Дрогобицькому державному педагогічному інституті імені Івана Франка з 01.09.1980 по 30.06.1984 згідно диплому НОМЕР_1 виданого 01.07.1984;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати позивачу до стажу роботи період навчання у Дрогобицькому державному педагогічному інституті імені Івана Франка з 01.09.1980 по 30.06.1984 згідно диплому НОМЕР_1 виданого 01.07.1984.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.03.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області із заявою звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії за віком згідно Закону №1058. Розгляд заяви здійснювався Головним управління за принципом екстериторіальності. За наслідками розгляду вказаної заяви було прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії №98 від 08.03.2023.

До страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1980 по 30.06.1984 згідно диплому НОМЕР_1 виданого 01.07.1984, оскільки в наданому документі по-батькові ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_3 ).

Позивач не погоджується із таким рішенням, а тому звернувся за захистом свої прав до суду.

Ухвалою суду від 07.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово.

14.08.2023, через відділ документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зі змісту якого слідує, що відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, мотивуючи свою позицію тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перерахунок пенсії за віком.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом «екстериторіальності» структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, рішенням якого від 08.03.2023 за №97 позивачу відмовлено у зарахуванні до трудового стажу позивача період навчання у Дрогобицькому державному педагогічному інституті імені Івана Франка з 01.09.1980 по 30.06.1984 згідно диплому НОМЕР_1 виданого 01.07.1984, оскільки у вказаному документі по батькові ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним позивачки ( ОСОБА_3 ).

Ухвалою від 06.09.2023, суд залучив Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області як другого відповідача у справі та ухвалив розгляд адміністративної справи розпочати спочатку.

20.10.2023, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача 2 - Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зі змісту якого слідує, що відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, мотивуючи свою позицію тим, що 01.03.2023 позивач звернулася із заявою про перерахунок пенсії за віком згідно Закону №1058. За наслідками розгляду вказаної заяви прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії №97 від 08.03.2023. Страховий стаж становить 38 років 04 місяці 09 днів. До страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1980 по 30.06.1984 згідно диплому НОМЕР_1 виданого 01.07.1984, оскільки в наданому документі по батькові ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_3 ). Таким чином, відповідач 2 вважає, що ним прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у перерахунку пенсії за віком відповідно Закону №1058 (арк. справи 34).

Інших заяв, в тому числі по суті спору, на адресу суду не надходило.

Суд зазначає, що розгляд даної судової справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з урахуванням строку перебування головуючої судді у даній справі у відпустці, в порядку черговості.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як слідує з матеріалів судової справи, позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в територіальному органі Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком.

Судом встановлено, що 01.03.2023 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії за віком за доданими документами відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

За результатами розгляду заяви від 08.03.2023, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, прийнято рішення №97, яким позивачу відмовлено у перерахунку пенсії за віком за доданими документами (арк. справи 13 зворот).

Відмовляючи позивачу в перерахунку пенсії за віком, відповідач вказав, що до страхового стажу позивача, за доданими документами, зараховано 38 років 04 місяців 09 днів, а вік заявниці 60 років 00 місяців 17 днів, - працює.

При цьому, відповідачем, за результатом розгляду документів та заяви позивача, не зараховано до її страхового стажу період навчання з 01.09.1980 по 30.06.1984 у Дрогобицькому державному педагогічному інституті імені Івана Франка згідно диплому НОМЕР_1 виданого 01.07.1984, оскільки в наданому документі по батькові ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_3 ).

Позивач вважає, що не зарахування спірного періоду до загального страхового стажу порушує її право на належний соціальний захист, а тому вона звернувся до суду із цим позовом.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 №137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) «Про пенсійне забезпечення» та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до положень статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з пунктом «д» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.

Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Відповідно до паспортних даних прізвище, ім`я та по-батькові позивача українською мовою « ОСОБА_1 », а російською « ОСОБА_1 » (арк. справи 4).

Відповідно до диплому НОМЕР_1 виданого 01.07.1984 позивач в період з 01.09.1980 по 30.06.1984 навчалась у Дрогобицькому державному педагогічному інституті імені Івана Франка з спеціальністю «педагогіка і методика початкового навчання» (арк. справи 12).

Як слідує зі змісту вказаного диплому інформація щодо випускника (позивача) внесена двома мовами українською та російською. При цьому, судом встановлено, що прізвище та ім`я позивача внесено вірно, однак із допущеною граматичною помилкою однієї букви «і»/«и» у по-батькові позивача, а саме: « ОСОБА_2 »/« ОСОБА_3 »

Розглядаючи заяву позивача про перерахунок її пенсії з підстав зарахування до її страхового стажу періоду навчання, відповідач 2 вказав, що по-батькові позивача згідно документу про освіту не відповідає по-батькові у паспорті заявниці оскільки в наданому документі по батькові ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_3 ).

Разом з тим такі покликання відповідача щодо підстави для незарахування періоду навчання до страхового стажу позивача суд оцінює критично, оскільки зі змісту вказаного диплому вбачається, що по-батькові позивача у документі про освіту внесено двома мовами російською та українською з допущеною граматичною помилкою в правописі, зокрема, в одній букві у по-батькові позивача, що на думку суду, свідчать про несуттєві розбіжності у такому документі та не можуть бути самостійною підставою для висновку, що такий документ про освіту заявника є недостовірним або таким що не достатній для підтвердження періоду навчання особи.

Таким чином, враховуючи видачу 01.07.1984 позивачу диплому НОМЕР_1 встановленого зразка, суд дійшов висновку, що період навчання у Дрогобицькому державному педагогічному інституті імені Івана Франка з 01.09.1980 по 30.06.1984, слід зарахувати до страхового стажу позивача, а позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Також, суд враховує, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Водночас, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач за подання даної позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 1073,60грн, а отже, такі судові витрати підлягають до відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (суб`єкт владних повноважень, рішенням якого порушено право позивача).

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання у Дрогобицькому державному педагогічному інституті імені Івана Франка з 01 вересня 1980 року по 30 червня 1984 року згідно диплому НОМЕР_1 , виданого 01 липня 1984 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання у Дрогобицькому державному педагогічному інституті імені Івана Франка з 01 вересня 1980 року по 30 червня 1984 року згідно диплому НОМЕР_1 , виданого 01 липня 1984 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судові витрати в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 23 листопада 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідачі: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001, );

- Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21101, );

Головуючий суддя Мірінович У.А.