Справа № 120/12262/23
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 листопада 2023 р. Справа № 120/12262/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (вул. Пирогова, 4, м. Вінниця, 21018)

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Управління державної міграційної служби у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 18.05.2022 року про скасування рішення від 24.05.2019 року №383/2019 про набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України".

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що рішенням відповідача від 18.05.2022 року скасовано рішення від 24.05.2019 року №383/2019 про набуття ним громадянства України у зв`язку з невиконанням обов`язку щодо припинення іноземного громадянства. Позивач вважає рішення відповідача від 18.05.2022 року протиправним, а тому з метою його скасування звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 14.08.2023 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою витребувано у відповідача докази направлення позивачеві та отримання ним рішення від 18.05.2022 року.

25.08.2023 року за вх.№50954/23 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач зазначає, що позивач є громадянином російської федерації та в 2019 році скористався своїм правом на набуття громадянства України за територіальним походженням, адже народився в смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області. Так, на підставі рішення відповідача від 24.05.2019 року позивач набув громадянство України та отримав тимчасове посвідчення громадянина України на термін до 24.05.2021 року. Однак, як наголошує відповідач, позивач за відсутності поважних причин, не виконав взяте на себе зобов`язання про вихід з громадянства російської федерації впродовж 2 років. На підставі наведеного відповідачем 18.05.2022 року прийнято рішення, яким скасовано рішення від 24.05.2019 року про набуття позивачем громадянства України.

11.09.2023 року за вх.№54559/23 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наголошує, що неодноразово звертався на території України до посольства рф стосовно припинення громадянства російської федерації, однак постійно отримував відмови з різних причин. Припиняти громадянство на території самої російської федерації позивач не наважився, так як побоювався, що може бути направлений на Донбас для участі у бойових діях та переживав за збереження свого життя.

21.11.2023 року відповідачем надано до суду докази направлення позивачеві рішення від 18.05.2022 року.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Позивач є громадянином російської федерації. Водночас місцем народження позивача є смт. Арбузинка, Арбузинський район, Миколаївська область.

Так, 27.02.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням. Також 27.02.2019 року позивачем надано зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом двох років з моменту набуття громадянства України і подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства російської федерації.

23.05.2019 року відповідачем вирішено оформити набуття позивачеві громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України".

Згідно рішення відповідача від 24.05.2019 року №383/2019 позивач набув громадянство України.

23.07.2019 року позивачеві видано тимчасове посвідчення громадянина України, в якому зазначено строк його дії - до 24.05.2021 року.

Таким чином, позивач повинен був припинити іноземне громадянство та подати документ про це, що виданий уповноваженим органом відповідної держави, до відповідача у строк до 24.05.2021 року.

Відповідно до довідки відповідача від 18.05.2022 року позивачем не виконано зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом двох років з моменту набуття громадянства України, водночас незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства немає, а також позивачем не повернуто паспорт громадянина російської федерації до уповноважених органів цієї держави.

На підставі наведеного відповідач рішенням від 18.05.2022 року скасував рішення від 24.05.2019 року №383/2019 про набуття позивачем громадянства України.

Вважаючи рішення відповідача від 18.05.2022 року протиправним позивач з метою його скасування звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 4 Конституції України визначено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України "Про громадянство України" від 18.01.2001 № 2235-III (далі - Закон №2235).

Відповідно до ст. 1 Закону №2235 громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону №2235 (в редакції, що діяла на момент звернення позивача із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням) особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Положеннями ст. 17 вказаного Закону визначено, що громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону №2235 підставами для втрати громадянства України є, зокрема, 1) добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття; 2) набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів; 3) добровільний вступ на військову службу іншої держави, яка відповідно до законодавства цієї держави не є військовим обов`язком чи альтернативною (невійськовою) службою.

Ст. 21 Закону №2235 (в редакції, що діяла на момент прийняття відповідачачем оскаржуваного рішення) передбачено, що рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 7, 8, 10 - 13, 15 цього Закону внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства.

Не може бути скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України стосовно особи, яка на момент прийняття такого рішення була неповнолітньою, недієздатною, крім випадків подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

З матеріалів справи судом встановлено, що 27.02.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням. Також 27.02.2019 року позивачем надано зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом двох років з моменту набуття громадянства України і подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства російської федерації.

Відповідно до абз. 12 ст. 1 Закону №2235 зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Таким чином, саме на позивача покладається обов`язок припинити іноземне громадянство та подати документ про припинення іноземного громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту набуття громадянства.

Відповідно до абз. 16 ст. 1 Закону №2235 декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Отже, особа, яка набула громадянство України, має подати декларацію про відмову від іноземного громадянства. У разі подачі такої декларації документ про вихід із іноземного громадянства не вимагається, а на особу покладається обов`язок повернути національний паспортний документ до уповноваженого органу іноземної держави та не користуватися правами громадянина вказаної держави і не виконувати обов`язків, передбачених її законодавством для громадян цієї держави.

Указом Президента України від 27.03.2001 №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок №215), яким визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Згідно п. 92 Порядку №215 територіальні органи Державної міграційної служби України приймають рішення про оформлення набуття громадянства України:

- за народженням;

- за територіальним походженням; внаслідок поновлення у громадянстві; внаслідок усиновлення;

- внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя;

- внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки;

- у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства;

- за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

До повноважень територіальних органів Державної міграційної служби України також належить скасування прийнятих ними рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених ст. 21 Закону.

Відповідно до п. 96 Порядку №215 подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується територіальним підрозділом Державної міграційної служби України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України.

Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до територіального органу Державної міграційної служби України.

Відповідно до пп. "б" п. 88 Порядку №215 для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону територіальними органами Державної міграційної служби України, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи, зокрема: документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка територіального органу Державної міграційної служби України, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.

За приписами п. 97 Порядку №215 рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується керівником територіального органу Державної міграційної служби України або його заступником.

Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

З системного аналізу наведених норм суд дійшов висновку, що скасування рішення про оформлення набуття громадянства відбувається на підставі подання органів міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України та на підставі документів, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Тобто, необхідною та обов`язковою умовою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відповідно до ст. 21 Закону України "Про громадянство України" є встановлення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, факту набуття особою громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Вказані обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, які свідчать, зокрема, про факт подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів. Крім того, встановленню підлягають також факти, підтверджуючі провину або злочинний намір, подачу завідомо хибних відомостей, обман заявника при отриманні ним паспорта громадянина України.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14.11.2018 у справі № 820/1293/16, від 24.04.2019 у справі №2040/5642/18, від 19.12.2019 у справі №815/3575/15 та від 28.02.2020 у справі №520/4398/19.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 24.05.2019 року відповідачем прийнято рішення №383/2019 про оформлення набуття громадянства України громадянину російської федерації ОСОБА_1 за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону №2235-ІІІ.

Відповідно до п. 117 Порядку №215 (в редакції чинній на час подання позивачем заяви про набуття громадянства) у разі прийняття щодо особи рішення про встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України або оформлення набуття громадянства України територіальний орган Державної міграційної служби України, дипломатичне представництво чи консульська установа України за місцем її проживання реєструють особу громадянином України.

Такій особі видається довідка про реєстрацію особи громадянином України, яка подається нею для одержання документів, що підтверджують громадянство України.

24.05.2019 року позивачеві видано довідку про реєстрацію громадянином України №383/2019, яка слугує підставою для видачі документа, що підтверджує громадянство України, а саме тимчасового посвідчення громадянина України.

23.07.2019 року позивачеві видано тимчасове посвідчення громадянина України, в якому зазначено строк його дії - до 24.05.2021 року.

Таким чином, позивач повинен був припинити іноземне громадянство та подати документ про це, що виданий уповноваженим органом відповідної держави, до відповідача у строк до 24.05.2021 року.

Ст. 17 Закону №2235-ІІІ, передбачено підстави припинення громадянства України.

Так громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

19.12.2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про громадянство України» щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб» від 14 грудня 2021 року № 1941-ІХ (далі - Закон № 1941-IX), яким, зокрема, змінено визначення незалежної причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) (стаття 1) та розширено підстави для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України (ст. 21).

Так, за новою редакцією ст. 21 Закону України "Про громадянство України", рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 7, 8, 10-13, 15 цього Закону внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства.

Тобто, на час винесення відповідачем оскаржуваного рішення редакція Закону України "Про громадянство України" передбачала невиконання взятого особою зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) як пряму підставу для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

У зв`язку з тим, що позивачем громадянство України було набуто, але не виконано подане у порядку передбаченому ч. 5 ст. 8 Закону №2235-ІІІ зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом двох років з моменту набуття громадянства України, а незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства немає, 18.05.2022 року підготовлено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

18.05.2022 року відповідачем прийнято рішення про скасування рішення ГУ ДМС у Вінницькій області від 24.05.2019 року №383/2019 про набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням та оформлено довідку про наявність підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства за територіальним походженням.

В контексті наведеного суд зазначає, що приписи Закону №2235-ІІІ покладають на особу обов`язок подати документ, виданий уповноваженим органом відповідної держави, про припинення іноземного громадянства протягом двох років з моменту реєстрації її громадянином України, а у разі неможливості отримання такого документа - подати декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Позивач зазначає, що неодноразово звертався на території України до посольства рф стосовно припинення громадянства російської федерації, однак постійно отримував відмови з різних причин, а припиняти громадянство на території самої російської федерації не наважився, так як побоювався, що може бути направлений на Донбас для участі у бойових діях та переживав за збереження свого життя.

Отже, позивач вказує, що не припинив громадянство іноземної держави з незалежних від нього причин.

Відповідно до абз.13 ст. 1 Закону №2235-ІІІ незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.

Разом з тим, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачем вчинялися необхідні дії щодо припинення громадянства російської федерації (звернення до відповідних органів та отримання відмови, не отримання відповіді).

Крім того, позивач не надав доказів повернення національного паспортного документа до уповноваженого органу іноземної держави. Вказаний обов`язок позивача передбачений ч. 21 ст. 9 Закону №2235.

Тож, згідно ч. 21 ст. 9 Закону №2235 особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яких визнано біженцями або яким надано притулок в Україні.

Суд зауважує, що позивач до 24.05.2021 року не звертався до відповідача з декларацією про відмову від іноземного громадянства. Водночас така декларація подана позивачем лише 09.08.2023 року.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивач до 24.05.2021 року із будь-якими підтверджуючими документами про те, що з незалежних від нього причин він не зміг припинити громадянство російської федерації, до відповідача не звертався,

Відтак, у відповідача були наявні підстави для скасування рішення про оформлення набуття громадянства за територіальним походженням.

Також суд вказує, що у постанові від 30.06.2022 року у справі №280/7910/20 Верховний Суд звернув увагу позивача на те, що якщо він і вважав наявність незалежної від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства, то повинен був у будь-який спосіб повідомити про це відповідача.

Натомість, відповідних доказів щодо звернення до відповідача задля припинення громадянства російської федерації позивачем або іншою особою, або направлення засобами поштового зв`язку, останній до суду не надав.

Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення правомірно прийнято відповідачем, з урахуванням пасивної поведінки позивача та ігноруванням ним вимог чинного законодавства України.

За наведених обставин, враховуючи та оцінивши усі докази по справі у їх сукупності, суд доходить висновку, що рішення відповідача від 18.05.2022 року є правомірним та відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання його протиправним та скасування.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідачем не було надано доказів одержання позивачем оскаржуваного рішення, натомість матеріалами справи підтверджено, що позивач отримав вказане рішення з листом відповідача від 22.06.2023 року. Отже, позивач звернувся до суду в межах визначеного КАС України строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 2, 9, 77, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (вул. Пирогова, 4, м. Вінниця, 21018, )

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 22.11.2023 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна