Справа № 308/11777/23
Суддя: Крегул М. М.
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2023 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
Головуючого судді Крегул М.М.,
з участю секретаря судового засідання Цмур Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача 1: Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, відповідача 2: відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-
ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з вищевказаним позовом до ГУНП в Закарпатській області та відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Заявлений позов мотивує тим, що постановою інспектора відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 01 липня 2023 року серії ГБВ №407502 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн., зокрема за те, що 01 липня 2023 року він за адресою свого проживання в с. Сторожниця Ужгородського району Закарпатської області здійснив виклик на номер телефону поліції «102» і повідомив, що його дружина ОСОБА_2 вчиняє насильство над дитиною, але при прибутті працівників поліції на місце події такий факт не підтвердився.
Позивач не погоджується із вказаною постановою, вважає її протиправною і такою, що підлягає скасуванню.
Вказує, що працівниками поліції під час винесення оскаржуваної постанови не було дотримано вимог ст. 245, 280, 251 КУпАП. Зокрема позивач оспорював як допущення ним інкримінованого йому правопорушення так і накладене стягнення. При прибутті працівників поліції він надав їм письмову заяву про вчинення його дружиною насильства відносно дітей і вважає, що поліцейські були зобов`язані скласти відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, що передбачено Порядком оформлення в органах Національної поліції України матеріалів про адміністративні правопорушення.
Також вказує на відсутність у нього умислу здійснювати завідомо неправдивий виклик працівників поліції, оскільки дії його дружини по відношенню до сина, який після вчинення таких почав плакати, позивач прийняв як насильницькі і саме тому викликав поліцію.
З урахуванням наведеного позивач просить суд скасувати постанову інспектора відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 01 липня 2023 року серії ГБВ №407502 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Закарпатській області на користь позивача всі понесені судові витрати.
19.09.2023 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з позовними вимогами, вважає, що позивачем був здійснений виклик до підрозділу поліції у зв`язку з вчиненням домашнього насильства. Поліцейські прибувши на місце виклику не виявили факту домашнього насильства, у зв`язку з чим поліцейськими прийнято рішення про винесення оскаржуваної постанови. На підтвердження цього до відзиву долучені відеозаписи з нагрудних камер поліцейських.
Ухвалою судді від 17.07.2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
Позивач у судове засідання не з`явився, однак від його представника адвоката Розмана С.Ю. до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв.
Дослідивши матеріали справи, поданий відповідачем відзив, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Так, спір між сторонами виник з приводу притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 77 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію» та ст.286 КАС України.
Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України Про «Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою ГБВ №407502 від 01.07.2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 183 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 850 грн.
Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що 01.07.2023 року ОСОБА_1 за адресою свого проживання в с. Сторожниця Ужгородського району Закарпатської області здійснив виклик на номер телефону «102» і повідомив, що його дружина ОСОБА_2 вчиняє насильство над дитиною, але при прибутті працівників поліції на місце події такий факт не підтвердився.
Диспозицією ст. 183 КУпАП передбачена відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань -тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежна охорона, поліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.
Зі змісту позовної заяви слідує, що ОСОБА_1 викликав поліцію у зв`язку з тим, що коли він перебував у себе вдома за адресою АДРЕСА_1 , де перебували також його син та дружина ОСОБА_2 , мав намір піти погуляти із сином на подвір`я, натомість дружина забрала дитину, бігала з дитиною по кімнатам і кричала про те, що позивач їх лякає. Поліцію позивач викликав через хвилин 40 після інциденту, оскільки дитина не могла заспокоїтися.
На підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи долучена копія заяви ОСОБА_1 адресована начальнику ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 01.07.2023 року.
Однак вказані обставини під час винесення оскаржуваної постанови працівниками поліції взяті до уваги не були, поліцейській не здійснили перевірку та не встановили дійсних обставин ситуації, саме умислу в діях ОСОБА_1 здійснити завідомо неправдивий виклик поліції, оскільки такі дії дружини щодо дитини він прийняв як насильницькі, а відсутність насильства після вияснення обставин події не свідчать про наявність умислу в діях позивача здійснити саме завідомо неправдивий виклик поліції.
У відповідності до ст. 222 КУпАП України розгляд справ про правопорушення, передбачені ст. 183 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Винність діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст.9 КУпАП.
В адміністративному позові позивач категорично заперечив свою вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для справи.
Згідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
У відповідності до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова про адміністративне правопорушення не може оцінюватися судом в розумінні ст. 73 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 183 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б її обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Але, в порушення зазначених вимог закону, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, що є порушенням вимог ст. 251 КУпАП.

Оскаржувана постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до п. п. 1, 3 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Враховуючи те, що відповідачем будь-яких достовірних доказів на підтвердження вини вираженої у формі умислу ОСОБА_1 суду не надано, а тому, суд приходить до висновку про невиконання обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, що покладений на нього ст. 77 КАС України, у зв`язку із чим дана постанова підлягає скасуванню.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі.

Керуючись ст. 33, ст. 183, 258, 268, 276, 278, 283 КУпАП, ст. 72-73, 77, 79, 269, 272, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача 1: Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, відповідача 2: відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії ГБВ №407502 від 01 липня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за порушення ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень - скасувати, провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість грн. вісімдесят коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач 1: Головне управління Національної поліції в Закарпатській області (, місцезнаходження: м. Ужгород, вул. Ф. Ракоці, 13).

Відповідач 2: відділ поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (місцезнаходження: с. Оноківці, Ужгородського району, вул. Головна 55, Закарпатської області)

Повний текст рішення складено та проголошено 25.09.2023 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул