Справа № 200/3585/23
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 року Справа№200/3585/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Стойки В.В. розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області (, пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ) про визнання дій протиправними, зобов*язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов*язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що внаслідок переходу з пенсії за вислугу років з 02.05.2022 року отримує пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальне обов`язкове державне пенсійне страхування". Проте при визначенні розміру пенсії за віком відповідачем не було враховано періоди страхового стажу позивача, які визначені в трудовій книжці.

Позивач вважає свої права порушеними та просить суд:

визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи з 25.09.1979 по 22.05.1980, з 12.10.1984 по 14.01.1986, з 23.01.1986 по 14.05.1987, з 03.06.1987 по 10.08.1988, з 10.08.1988 по 22.05.1989;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 25.09.1979 по 22.05.1980, з 12.10.1984 по 14.01.1986, з 23.01.1986 по 14.05.1987, з 03.06.1987 по 10.08.1988, з 10.08.1988 по 22.05.1989 та з 15.05.2023 року здійснити відповідний перерахунок та виплату пенсії з урахуванням вищевказаного стажу.

Увалою суду від 07.08.2023 року прийнято до розгляду позовну і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін.

06.09.2023 року відповідачем було надано відзив, згідно з яким зазначено, що при обчисленні страхового стажу ОСОБА_1 відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 03.10.1979 не було враховано період роботи з 25.09.1979 по 22.05.1980, оскільки дата наказу про звільнення не співпадає з днем звільнення чим порушено пункт 2.4 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» від 29.07.1993 № 58, яким визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Окрім того відповідач наголошує, що інші періоди роботи зазначені позивачкою відсутні у наявній в пенсійній справі трудовій книжці.

Відповідач зауважує, що листом № 0500-0202-8/40496 від 15.05.2023 та № 10110-9342/ Д-02/8-0500/23 від 02.06.2023 Позивачку та її представника було повідомлено про вказані вище обставини однак жодних належних доказів чи відомостей на усунення обставин перешкоджаючих зарахуванню спірних періодів до управління не надходило.

Таким чином відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Станом на момент прийняття цієї ухвали воєнний стан продовжується, на підставі чого суд вважає за належне продовжити строки розгляду даного клопотання.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 02.05.2022 засобами вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України надала заяву №1677 про перерахунок пенсії з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 03.10.1979 позивач та вкладишу до неї:

з 25.09.1979 по 21.01.1980 працювала на посаді няні в ДК «Альона» та з 21.01.1980 по 22.05.1980 працювала на посаді вихователя в ДК «Альона»; вказаний період не було враховано до страхового стажу так як дата наказу про звільнення не співпадає з днем звільнення чим порушено пункт 2.4 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» від 29.07.1993 № 58.

з 12.10.1984 по 14.01.1986 помічник санітарного лікаря;

з 23.01.1986 по 14.05.1987 медична сестра гінекологічного відділення;

з 03.06.1987 по 10.08.1988 помічник санітарного лікаря;

з 10.08.1988 по 22.05.1989 медична сестра;

Листом відповідача № 0500-0202-8/40496 від 15.05.2023 року в зарахуванні вказаного стажу було відмовлено. Зазначено, що період роботи з 25.09.1979 по 21.01.1980, з 21.01.1980 по 22.05.1980 не було враховано до страхового стажу так як дата наказу про звільнення не співпадає з днем звільнення чим порушено пункт 2.4 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» від 29.07.1993 № 58. Підстав не зарахування інших періодів до страхового стажу позивача Лист від 15.05.2023 року не містить.

Згідно розрахунку стажу форми РС-право, вказані періоди роботи позивача не враховані до страхового стажу при визначенні пенсії.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення пенсійного віку та за наявності страхового стажу не менше 27 років.

Згідно із частинами першою, другою статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України Про пенсійне забезпечення.

Відповідно до статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Стаття 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови КМУ №301 від 27.04.1993 року Про трудові книжки працівників наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58 затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція № 58).

Відповідно до п. 2.3, 2.4 Інструкції № 58, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно п. 2.6. 2.7, 2.10 Інструкції № 58, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу. У разі необхідності власник або уповноважений ним орган видає працівникам на їх прохання завірені виписки з трудових книжок відомостей про роботу. У розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за N таким-то недійсний". Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: "Запис за N таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі". При зміні формулювання причини звільнення пишеться: "Запис за N таким-то є недійсним" звільнений... і зазначається нове формулювання.

Як вже було зазначено вище, відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 03.10.1979 позивач з 25.09.1979 по 21.01.1980 працювала на посаді няні в ДК «Альона» та з 21.01.1980 по 22.05.1980 працювала на посаді вихователя в ДК «Альона»; Наказ про звільнення № 376 від 28.05.1989 року.

Як вбачається з матеріалів справи, трудова книжка позивача була заповнена уповноваженою особою роботодавця.

Як встановлено п. 4.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"№ 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

З аналізу норм пенсійного законодавства вбачається, що у зв`язку із зверненням позивача щодо призначення пенсії ПФУ зобов`язане перевірити, зокрема, чи має заявник достатній стаж роботи. У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв ПФУ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного суду від 06.03.2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Як передбачено ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім цього суд наголошує, що періоди роботи позивача, визначені у вкладиші до трудової книжки з 12.10.1984 по 14.01.1986, з 23.01.1986 по 14.05.1987, з 03.06.1987 по 10.08.1988, з 10.08.1988 по 22.05.1989 взагалі не були враховані відповідачем без будь-яких підстав та обґрунтувань, у той час як ці періоди визначені в трудовій книжці у спосіб та порядок, передбачений Інструкцією № 58.

Таким чином суд приходить до висновку про визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи з 25.09.1979 по 22.05.1980, з 12.10.1984 по 14.01.1986, з 23.01.1986 по 14.05.1987, з 03.06.1987 по 10.08.1988, з 10.08.1988 по 22.05.1989; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 25.09.1979 по 22.05.1980, з 12.10.1984 по 14.01.1986, з 23.01.1986 по 14.05.1987, з 03.06.1987 по 10.08.1988, з 10.08.1988 по 22.05.1989 та з 15.05.2023 року здійснити відповідний перерахунок та виплату пенсії з урахуванням вищевказаного стажу.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до частини 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодування або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області (, пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ) про визнання дій протиправними, зобов*язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи з 25.09.1979 по 22.05.1980, з 12.10.1984 по 14.01.1986, з 23.01.1986 по 14.05.1987, з 03.06.1987 по 10.08.1988, з 10.08.1988 по 22.05.1989.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 25.09.1979 по 22.05.1980, з 12.10.1984 по 14.01.1986, з 23.01.1986 по 14.05.1987, з 03.06.1987 по 10.08.1988, з 10.08.1988 по 22.05.1989 та з 15.05.2023 року здійснити відповідний перерахунок та виплату пенсії з урахуванням вищевказаного стажу.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області (, пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ) (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1073, 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Стойка