Справа № 140/20888/23
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2023-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року ЛуцькСправа № 140/20888/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, пенсійний орган, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, пенсійний орган, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області № 12 від 22 березня 2023 року щодо відмови у призначенні пенсії за віком; зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до трудового (страхового) стажу період роботи з 27.03.2004 по 24.03.2010, з 13.08.2010 по 03.08.2011, з 29.09.2011 по 21.03.2012, з 23.01.2012 по 31.03.2012, з 25.04.2012 по 21.08.2012, з 03.09.2012 по 05.07.2013, з 11.06.2014 по 31.07.2014, з 01.07.2022 по 30.09.2022 та призначити і виплачувати пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 11.03.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 15.03.2023 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», долучивши до заяви наявні у нього трудові книжки, військовий квиток, документи про навчання, довідки про розміри заробітної плати та інші документи.

Однак рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області № 12 від 22 березня 2023 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного трудового стажу. До страхового стажу позивача не зараховано період роботи та території РФ з 27.03.2004 по 24.03.2010, з 13.08.2010 по 03.08.2011, з 29.09.2011 по 21.03.2012, з 23.01.2012 по 31.03.2012, з 25.04.2012 по 21.08.2012, з 03.09.2012 по 05.07.2013, оскільки з 01.01.2023 припинено участь рф в Угоді Про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Крім того, не зараховано до пільгового і страхового стажу періоди роботи позивача з 11.06.2014 по 31.07.2014 та з 01.07.2022 по 30.09.2022, за який не були сплачені в повному обсязі страхові внески.

Уважаючи рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області № 12 від 22 березня 2023 року, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії та не зараховано до страхового стажу періоди роботи на території РФ протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

У відзиві на позовну заяву, поданим до суду 11.08.2023 представник ГУ ПФУ в Івано-Франківській області позовних вимог не визнав, мотивуючи тим, що підставою для не зарахування спірних періодів роботи позивача є ненадання ним доказів сплати страхових внесків за цей період до пенсійного фонду рф. Оскільки ОСОБА_1 разом із заявою про призначення пенсії за віком та до позовної заяви не надав доказів сплати страхових внесків до пенсійного фонду рф за спірні періоди, то відповідачем правомірно не зараховано зазначені періоди до його страхового стажу. При цьому посилається на правову позицію з даного питання, викладену у постанові Верховного суду від 30.09.2019 року у справі 638/18467/15-а.

Вказує, що 23.12.2022 року набрав чинності Закон України Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з рф дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22.01.1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28.03.1997 року і ратифікованого Законом України від 03.03.1998 № 140/98-ВР.

Крім того зауважив, що до страхового стажу роботи враховано періоди роботи згідно даних, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка ОК №5), проте, за 2004, 2011 та 2013 роки наявні місяці зі сплатою страхових внесків, які є меншими ніж мінімальний страховий внесок, з липня по вересень 2022 року - відсутня сплата, а з 11.06.2014 по 31.07.2014 - відсутні дані.

Вважає, що рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є законним та обґрунтованим, за наявним страховим стажем особа не має права на пенсійну виплату .

З огляду на вказане просить у задоволенні позову відмовити повністю (арк. спр. 32-36).

ГУ ПФУ у Волинській області 17 листопада 2023 року подало до суду відзив разом з матеріалами пенсійної справи.

Зауважує, що як законодавством України так і законодавством російської федерації передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до Пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність.

Крім того, звертає увагу суду на те, що з 01 січня 2023 року російська федерація припиняє участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Стосовно рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України 19 червня 2023 року (лист Міністерства закордонних справ від 29.12.2022 № 72/14-612-108210).

Вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, за результатами розгляду заяви від 15.03.2023 року, правомірно прийнято рішення від 22.03.2023 № 12 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України №1058.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просить відмовити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (а.с.26).

Інших заяв по суті спору станом на день розгляду до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 15.03.2023 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком.

До заяви про призначення пенсії позивачем були подані необхідні документи про підтвердження трудового стажу, в тому числі копії трудових книжок серії НОМЕР_1 від 30.07.1981 та серії НОМЕР_2 від 11.06.2014 (арк. спр. 60-76, 77-78).

Відповідно до пункту 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Мін`юсті України 27 грудня 2005 за № 1566/11846 (далі- Порядок), заяви, які подаються особами, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію, за місцем проживання.

Пунктом 4.2 вказаного Порядку визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням зазначеного Порядку заява про призначення пенсії з доданими документами була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, яке своїм рішенням від 22.03.2023 № 12 відмовило у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Відмовляючи у призначенні пенсії ГУ ПФУ в Івано-Франківській області у своєму рішенні № 12 вказало, що пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 60 років, а необхідний страховий стаж відповідно до цієї ж статті Закону становить 30 років. В супереч наведеним нормам права страховий стаж особи становить 27 роки 6 місяців 5 днів.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано періоди роботи на території росії та періоди, за які не були сплачені повністю страхові внески, зокрема з 27.03.2004 по 24.03.2010, з 13.08.2010 по 03.08.2011, з 29.09.2011 по 21.03.2012, з 23.01.2012 по 31.03.2012, з 25.04.2012 по 21.08.2012, з 03.09.2012 по 05.07.2013, з 11.06.2014 по 31.07.2014, з 01.07.2022 по 30.09.2022.

ОСОБА_1 , не погоджуючись із прийнятим ГУ ПФУ в Івано-Франківській області рішенням № 12 від 22.03.2023, яким йому відмовлено у призначенні пенсії та не зараховано до страхового стажу вказані періоди роботи, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантоване право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон від 09.07.2003 № 1058-IV) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною першою статті 9 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону від 09.07.2003 № 1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Підпунктом "д" п. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Відповідно до статті 3 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 №1908-VII "Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", скорочено тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960, з п`яти до трьох років та передбачено надання зазначених пільг особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану два роки.

Згідно з пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" зазначено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, після 01.03.1960 року зараховувати за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на які розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі Угода від 13.03.1992) передбачено, що пенсійне забезпечення громадян держав учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якого вони проживають.

Відповідно до статті 6 Угоди від 13.03.1992, призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсій на пільгових умовах та за вислугою років, громадянам держав учасниць Угоди, враховується трудовий стаж, набутий на території будь якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в силу цієї Угоди.

Необхідні для пенсійного забезпечення документи, що видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, що входили у склад СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації (ст. 11 Угоди від 13.03.1992).

Закон №1058-IV, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України (стаття 81 Закону №1788-ХІІ).

Відповідно до частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Статтею 56 Закону №1788-ХІІ визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; військова служба; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Як установлено судом, рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області № 12 від 22 березня 2023 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу, оскільки до такого стажу не зараховано періоди роботи на території рф з 27.03.2004 по 24.03.2010, з 13.08.2010 по 03.08.2011, з 29.09.2011 по 21.03.2012, з 23.01.2012 по 31.03.2012, з 25.04.2012 по 21.08.2012, з 03.09.2012 по 05.07.2013, оскільки з 01.01.2023 припинено участь рф в Угоді Про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Крім того, не зараховано до пільгового і страхового стажу періоди роботи позивача з 11.06.2014 по 31.07.2014 та з 01.07.2022 по 30.09.2022, за який не були сплачені в повному обсязі страхові внески.

Суд констатує, що згідно вимог статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до вимог пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку №637 обумовлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

За змістом абзацу першого частини другої статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Крім того, питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, та двосторонніми угодами в цій галузі (стаття 7 Угоди).

На час роботи позивача в рф у період з 2004 по 2013 роки Україна була учасником цієї угоди та вийшла з неї з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 р. № 1328, відтак норми Угоди застосовуються до спірних правовідносин.

Стаття 1 Угоди закріплює принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно частини другої статті 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території бувшого Союзу РСР за час до вступу в силу цієї Угоди.

Згідно із статтею 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15 квітня 1994 року, ратифікованої Законом України від 11 липня 1995 року № 290/95-ВР визначено, що трудовий стаж, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Зазначені норми Угод зобов`язують визнавати трудовий стаж, набутий на території бувшого Союзу РСР та держав учасниць цієї Угоди.

29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" (далі Постанова № 1328), яка набрала чинності 02.12.2022 якою постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Разом із тим, відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, положення Закону № 2783-ІХ підлягають застосуванню щодо правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто з 23.12.2022, а положення Постанови № 1328 з 02.12.2022.

Отже, законодавство визначає, що основним та достатнім документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як убачається із записів трудової книжки позивача у періоди з 27.03.2004 по 28.02.2005, з 01.03.2005 по 31.05.2007, з 01.06.2007 по 24.04.2009, з 13.08.2010 по 19.04.2011, з 20.04.2011 по 03.08.2011, з 23.01.2012 по 31.03.2012, з 25.04.2012 по 31.08.2012, з 25.04.2009 по 24.03.2010 він був працевлаштований на підприємствах та території РФ; з 21.09.2011 по 21.03.2012, з 03.09.2012 по 05.07.2013 в ТОВ «Укр-Рос Бізнес».

Підприємства на яких працював позивач з 27.03.2004 по 31.08.2012 знаходились на території Ямало-Ненецького автономного округу місто Новий Уренгой, який відноситься до районів Крайньої Півночі відповідно до "Переліку районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі", який затверджений Постановою Президії Верховної Ради СРСР від 03.01.1983 р. №12.

Суд зазначає, що період роботи позивача в районі Крайньої Півночі повинен обраховуватися у пільговому обчисленні рік роботи як один рік і шість місяців, оскільки з огляду на приписи пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Отож трудова книжка заявника підтверджує право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, адже норма п. 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV надає особі можливість альтернативно надати передбачені у ній документи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 по справі № 590/871/17, від 07.06.2018 по справі № 173/637/17, від 03.07.2018 по справі № 302/662/17-а, від 25.09.2018 по справі № 554/1723/17, від 18.12.2018 по справі № 263/13671/16-а, від 10.01.2019 по справі № 352/1612/15-а.

Відтак, з огляду на те, що записами у трудовій книжці підтверджується робота позивача у періоди з 27.03.2004 по 28.02.2005, з 01.03.2005 по 31.05.2007, з 01.06.2007 по 24.04.2009, з 13.08.2010 по 19.04.2011, з 20.04.2011 по 03.08.2011, з 23.01.2012 по 31.03.2012, з 25.04.2012 по 31.08.2012, з 25.04.2009 по 24.03.2010 на підприємствах, які знаходились на території Ямало-Ненецького автономного округу місто Новий Уренгой, який прирівняний до районів Крайньої Півночі, то такі спірні періоди підлягають зарахуванню до стажу роботи у пільговому обчислені рік роботи як один рік і шість місяців.

З підстав того, що відповідачем протиправно відмовлено у зарахуванні вказаних періодів у кратному розмірі, тому слід зобов`язати відповідача зарахувати позивачу вищеперераховані періоди роботи в перерахунку призначеної пенсії за віком із застосуванням кратного обчислення як один рік роботи за один рік і шість місяців.

Разом з тим судом встановлено, що відповідач 2 у рішенні до періоду роботи на території рф зарахував періоди з 21.09.2011 по 21.03.2012 та 03.09.2012 по 05.07.2013, однак згідно записів трудової книжки дані періоди не відносяться до території Ямало-Ненецького автономного округу, а є підприємствами України і згідно поданого розрахунку входять до зарахованого стажу (арк. спр. 51, 52, 71,74).

При цьому, слід зазначити, що позивачем заявлено вимогу щодо протиправної бездіяльності відповідача, проте, оскільки позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, тому суд вважає, що саме дією у формі відмови порушено право позивача.

Щодо часткового зарахування стражу роботи позивача в період з 18.05.2022 по 30.09.2022, а саме з липня по вересень 2022 року відсутня сплата страхових внесків, а з 11.06.2014 по 31.07.2014 відсутні дані, то згідно наданого відповідачем Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкого державного соціального страхування (індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-5) до страхового стажу позивача зараховано період його роботи в ПП «Європейський стандарт Україна» за період з 18.05.2022 по 30.09.2022, та робота в ТзОВ «Укрстройтехнології» за період з 11.06.2014 по 31.07.2014 відповідає записам в трудовій книжці.

А тому доводи ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про часткове зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача в ПП «Європейський стандарт Україна», а саме з 01.06.2022 по 30.09.2022 та з 02.12.2013 по 31.07.2014 , як про це вказано у формі РС-право (арк. спр. 51) не знайшли свого підтвердження, оскільки за ці періоди позивач був працевлаштований та йому була нарахована заробітна плата, що підтверджено індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 (арк. спр.85-86).

На думку суду, неврахування пенсійним органом періодів роботи позивача на території рф, та неповне врахування періоду роботи в ПП «Європейський стандарт Україна» та ТзОВ «Укрстройтехнології», що підтверджено записами в трудовій книжці з метою призначення йому пенсії, з посиланням на несплату страхових внесків не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання роботодавцем свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже відсутність даних про сплату страхових внесків, за умови належного підтвердження працевлаштування позивача, не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу спірних періодів його роботи.

Така правова позиція зазначена в у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 (справа № 208/6680/16-а), від 20.03.2019 (справа №688/947/17), від 30.09.2019 (справа № 316/1392/16-а) та враховується судом при прийнятті рішення в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру та визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.

Зазначений висновок викладено в постановах Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі №220/989/17.

Наявність сумнівів у відповідача може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, в тому числі в тому числі сплати роботодавцем страхових внесків за працівника, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року справі №127/9055/17.

Відтак за змістом вищевказаних вимог, позивачем належними доказами підтверджено період його роботи з 27.03.2004 по 28.02.2005, з 01.03.2005 по 31.05.2007, з 01.06.2007 по 24.04.2009, з 13.08.2010 по 19.04.2011, з 20.04.2011 по 03.08.2011, з 23.01.2012 по 31.03.2012, з 25.04.2012 по 31.08.2012, з 25.04.2009 по 24.03.2010 на підприємствах, які знаходились на території Ямало-Ненецького автономного округу місто Новий Уренгой; з 18.05.2022 по 30.09.2022 на ПП «Європейський стандарт Україна» та з 11.06.2014 по 31.07.2014 в ТзОВ «Укрстройтехнології», тому вказані періоди повинні бути зараховані до страхового стажу в повному розмірі.

Враховуючи вищезазначене суд вважає, що дії відповідача 2 про не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 за наслідками розгляду його заяви про призначення пенсії від 15.03.2023 вказаних періодів роботи не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є протиправними, тому рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області № 12 від 22.03.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Оскільки, суд прийшов до висновку про протиправність рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії у частині не зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу, разом з тим підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 вказані періоди.

Виконання рішення суду в частині зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача спірний період потребуватиме вчинення пенсійним органом дій щодо проведення нового розрахунку страхового стажу, тому позовні вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити позивачу пенсію за віком підлягають до задоволення частково шляхом прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача 1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи на території рф з 27.03.2004 по 28.02.2005, з 01.03.2005 по 31.05.2007, з 01.06.2007 по 24.04.2009, з 13.08.2010 по 19.04.2011, з 20.04.2011 по 03.08.2011, з 23.01.2012 по 31.03.2012, з 25.04.2012 по 31.08.2012, з 25.04.2009 по 24.03.2010 на підприємствах, які знаходились на території Ямало-Ненецького автономного округу місто Новий Уренгой; з 18.05.2022 по 30.09.2022 на ПП «Європейський стандарт Україна» та з 11.06.2014 по 31.07.2014 в ТзОВ «Укрстройтехнології» згідно записів у трудових книжках серії НОМЕР_1 від 30.07.1981 та серії НОМЕР_2 від 11.06.2014 (арк. спр. 60-76, 77-78).

Суд зауважує, що діюче законодавство передбачає можливість звернення особи із заявою про призначення пенсії до досягнення відповідного віку.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до п.1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви (п.1.8 зазначеного Порядку).

Також приписами частини першої статті 45 вказаного Закону передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Із змісту сукупності наведених норм слідує, що діюче законодавство передбачає можливість звернення особи із заявою про призначення пенсії в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку та не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку.

В разі дотримання таких умов пенсія призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

В розглядуваному випадку ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії 15.03.2023 тобто, не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (в розглядуваному випадку 11.03.2023).

Позивач досяг пенсійного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 і має право на її призначення з 12.03.2023, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Суд зауважує, що не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача вказаних періодів роботи в пільговому обчисленні є порушенням його майнових прав, оскільки пенсія вважається майном відповідно до практики Європейського Суду, та підпадає під захист статті 1 Першого протоколу до Конвенції, яка передбачає, що "кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) у своєму тексті прямо не гарантує право особи на пенсію, однак про наявність такого права свідчить практика Європейського суду з прав людини.

У справі „Mьller v. Austria, було сформульовано позицію щодо права власності на пенсію. Зокрема, Європейська комісія з прав людини зазначила, що внаслідок сплати обов`язкових внесків до пенсійного фонду може виникати право власності щодо частки на цей фонд.

Щодо доводів відповідача про недотримання позивачем порядку звернення до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії невстановленого зразку, то суд їх відхиляє з огляду на те, що суб`єкт владних повноважень не може допускатися формалізму.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 243/2677/15-а, від 19 лютого 2019 року у справі № 575/530/17.

У розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з надуманих підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 06 березня 2019 року у справі № 242/3016/17.

З огляду на вищевикладене, вимоги зобов`язального характеру підлягають задоволенню в силу того, що вони є похідними від основних вимог, задоволення яких залежить від задоволення останніх (п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої-другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що відповідачі не довели правомірність оскаржуваного в даній справі рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області № 12 від 22 березня 2023 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком.

Отож, враховуючи вищевикладене позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

А тому, враховуючи, що позов підлягає до задоволення у спосіб скасування рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань цього суб`єкта владних повноважень необхідно стягнути судовий збір в сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) який сплачений відповідно до квитанції № від 26.07.2023 (арк. спр. 9).

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, вулиця Січових Стрільців, 15, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №12 від 22 березня 2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.03.2023 про призначення пенсії, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи відповідно до записів трудових книжок серії НОМЕР_1 від 30.07.1981 та серії НОМЕР_2 від 11.06.2014 з 27.03.2004 по 28.02.2005, з 01.03.2005 по 31.05.2007, з 01.06.2007 по 24.04.2009, з 13.08.2010 по 19.04.2011, з 20.04.2011 по 03.08.2011, з 23.01.2012 по 31.03.2012, з 25.04.2012 по 31.08.2012, з 25.04.2009 по 24.03.2010 на підприємствах, які знаходились на території Ямало-Ненецького автономного округу місто Новий Уренгой; з 18.05.2022 по 30.09.2022 на ПП «Європейський стандарт Україна» та з 11.06.2014 по 31.07.2014 в ТзОВ «Укрстройтехнології» з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович