Справа № 340/4451/23
Суддя: Т.М. КАРМАЗИНА
Дата ухвалення: 2023-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/4451/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності, стягнення компенсації, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 26.05.2023 року на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 23.02.2023 року у справі №340/767/22;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у сумі 80617 гривень 30 копійок у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 26.05.2023 року на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 23.02.2023 року у справі №340/767/22 з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що позивач з 20.05.2016 по 15.03.2019 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (попередня назва - військова частина НОМЕР_2 ) (далі - відповідач). Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 15.03.2019 року №59 позивача з 15.03.2019 року було звільнено з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту. Проте при виключенні зі списків особового складу позивачу не було виплачено індексацію грошового забезпечення. У зв`язку з цим позивач 08.11.2021 року звернувся із заявою до відповідача з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення та надати відомості про виплачене грошове забезпечення. У відповіді військової частини НОМЕР_1 зазначено, що за період з 20.05.2016 року по 28.02.2018 року включно позивачу індексація грошового забезпечення не виплачена через відсутність фінансування, базовими місяцями є січень 2016 року та грудень 2016 року. Для вирішення спору позивач 21.01.2022 року звернувся до суду. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року у справі №340/767/22 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 15.03.2016 по 28.02.2018, згідно з Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Не погоджуючись із рішення суду позивачем було подано апеляційну скаргу. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.02.2023 року у справі №340/767/22: рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 року в адміністративній справі №340/767/22 скасовано; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 15.03.2016 по 28.02.2018 року включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць), з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 15.03.2019 року включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 з урахуванням раніше виплачених сум. Для виконання рішення суду позивачем 22.03.2023 року направлено до відповідача заяву з реквізитами та проханням виконати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23.02.2023 року у справі №340/767/22. 26.05.2023 року відповідачем на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 23.02.2023 року у справі №340/767/22 виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення у сумі 97539,12 грн. Однак, вказує, що відповідачем в порушення статті 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" не виплачено на користь позивача компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, що й стало приводом для звернення до суду.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи (а.с.25).

Представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог, з огляду на те, що основною умовою для виплати громадянину компенсації передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). Компенсація за порушення строків виплати такого доходу, який не має разовий характер, проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. За вищевикладених обставин, вважає, що індексація грошового забезпечення, яка виплачена позивачу відповідно до постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 23.02.2023 по справі №340/767/22 (розрахунок проведений в повному обсязі 26.05.2023) не носить постійного характеру, є одноразовою виплатою, що свідчить про безпідставність позовних вимог про стягнення з відповідача суми компенсації втрати частини доходів в зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення (а.с.30-32).

Дослідивши докази і письмові пояснення учасників справи, викладені у письмових заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 15.03.2016 по 15.03.2019 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 15.03.2019 №59 позивача, з 15 березня 2019 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення .

08.11.2021 позивачем було надіслано заяву до військової частини НОМЕР_1 з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення.

Листом від 25.11.2021 № 631/15/12/686, відповідач фактично відмовив позивачу виплатити індексацію грошового забезпечення.

Позивач, вважаючи таку бездіяльність відповідача щодо невиплати йому індексації грошового забезпечення протиправною звертався до суду з позовом.

Зазначені вище обставини встановлені Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.02.2023 в адміністративній справі №340/767/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, яка, згідно із комп`ютерною програмою "Діловодство спеціалізованого суду" набрала законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, зазначені вище обставини встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили, а тому не підлягають додатковому встановленню та доказуванню.

Також згідно із комп`ютерною програмою "Діловодство спеціалізованого суду", Кіровоградський окружний адміністративний суд в адміністративній справі №340/767/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, вирішив: позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 15.03.2016 по 28.02.2018; зобов`язати Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 15.03.2016 по 28.02.2018, згідно з Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078; в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 року в адміністративній справі №340/767/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, постановлено: апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково; рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 року в адміністративній справі №340/767/22- скасувати; прийняти нову постанову про часткове задоволення позову; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 15.03.2016 року по 28.02.2018 року включно; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 15.03.2016 по 28.02.2018 року включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць), з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 15.03.2019 року включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 15.03.2019 року включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 з урахуванням раніше виплачених сум; в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Зазначена постанова набрала законної сили.

На виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 23.02.2023 у справі №340/767/22 відповідачем 26.05.2023 виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення в сумі 97539,12 грн., що підтверджується випискою з рахунку позивача та довідкою відповідача від 27.07.2023 (а.с.12, 36).

Позивач звернувся до суду з даним позовом вважаючи, що відповідачем в порушення статті 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" не виплачено на користь позивача компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, чим допущено протиправну бездіяльність.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. №159 (далі - Порядок №159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Наведене дає підстави для висновку, що дія зазначеного Закону поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності й господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), і стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України та які (відповідні доходи) не мають разового характеру (в т.ч. сума індексації грошових доходів громадян).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (зокрема індексації грошового забезпечення). Своєю чергою компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку та підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159) відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 4 ст.9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (Закон №2011-ХІІ) (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 року у справі №9-рп/2013 зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

З огляду на викладене, індексація входила до складу грошового забезпечення позивача та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація втрати частини доходів відповідно до чинного законодавства.

Статтею 3 Закону №2050-ІІІ визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до п. 4 Порядку № 159 (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Згідно з ч.4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до положень статті 6 Закону №2050-ІІІ компенсацію виплачують за рахунок: коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету.

У рішеннях Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 та від 23.03.2002 № 5-рп/2002 суд зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності громадян, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Крім того, суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, висловлені у рішенні від 30 квітня 2013 року справі Тимошенко проти України (заява № 49872/11), щодо принципу юридичної визначеності, який означає, що застосування національного законодавства має бути передбачуваним тією мірою, щоб воно відповідало стандарту законності, передбаченому Конвенцією - стандарту, що вимагає, щоб усе законодавство було сформульовано з достатньою точністю для того, щоб надати особі можливість - за потреби, за відповідної консультації - передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може потягнути за собою її дія (параграф 264).

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12 грудня 2018 року у справі №825/874/17.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Кечко проти України від 08.11.2005 зазначено, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення). У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Використане у статті 3 Закону №2050-III формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин, у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону №2050-III, дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 року №21-2003а16, Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі №810/1092/17, від 13 січня 2020 року у справі №803/203/17, від 27 квітня 2020 року у справі №803/1314/17, 23 лютого 2021 року №803/1423/17.

Суд, враховуючи наявність факту невчасної виплати позивачу суми індексації грошового забезпечення, вважає, що позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати (грошового забезпечення) у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

Так, у випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Подібна правова позиція уже була висловлена Верховним Судом у постанові від 04.04.2018 у справі № 822/1110/16, у постанові від 20.12.2019 у справі № 822/1731/16, у постанові від 13.03.2020 у справі № 803/1565/17.

Позивач зазначив, що сума компенсації втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 26.05.2023 року на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 23.02.2023 року у справі №340/767/22 становить 80617 гривень 30 копійок з урахуванням обов`язкових податків та зборів. (а.с.5зв.-6)

Представником відповідача наданий розрахунок суми втрати частини доходів ОСОБА_1 від 27.07.2023 № 631/16/15/346, згідно якого сума втраченого доходу з 15.03.2016 по 20.05.2023 нарахована у розмірі 80617,30 грн. (а.с.35).

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Так суд зазначає, що загальна сума компенсації втрати частини грошових доходів обрахована позивачем, а також відповідачем співпадають та становить 80617,30 грн., тому з огляду на положення ч. 1 ст. 78 КАС України суд погоджується із загальною суму компенсації втрати частини грошових доходів у розмірі 80617,30 грн. з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

Позиція відповідача, стосовно того, що він має право не виплачувати позивачу вказану компенсацію не знайшла свого підтвердження, про що судом описано раніше.

З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідачем не нараховано та не виплачено компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку із порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати по день фактичної виплати індексації, позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованим, а тому підлягають задоволенню.

Судові витрати сторонами не понесені.

Керуючись ст.ст.132, 134, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправної бездіяльності, стягнення компенсації задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 23.02.2023 у справі №340/767/22.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у сумі 80617 гривень 30 копійок у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 23.02.2023 у справі №340/767/22 з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА