Справа № 160/86/23
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2023 рокуСправа №160/86/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними, скасування протоколу та наказу і зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач-1), Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 (далі ЖК ВЧ НОМЕР_2 , відповідач-2) в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати протокол Житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 03.09.2018 №10 та наказ командира Військової частини НОМЕР_1 про затвердження цього протоколу;
- поновити ОСОБА_2 на квартирній черзі у Військовій частині НОМЕР_1 із урахуванням дати зарахування на квартирну чергу 08.06.2006 та у порядку встановленому чинним законодавством.
В обґрунтування позову зазначено, що в період часу з 01.07.2017 по 08.11.2017 позивач проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 . Станом на момент зарахування позивача в списки особового складу частини його вислуга років на військовій службі складала більше ніж 20 років. Як особа яка потребує поліпшення житлових умов, ОСОБА_1 рапортом звернувся на ім?я командира ВЧ НОМЕР_1 про зарахування позивача на квартирний облік. Відповідно до протоколу житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 від 04.08.2017 №16 позивача зараховано на квартирний облік складом сім`ї одна особа. У відповідності до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 08.11.2017 №135 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини. Станом на момент виключення позивача зі списків особового складу частини його вислуга років становила 23 роки 3 місяці (з 01.08.1994). Повторно на військову службу позивача прийнято весною 2022 року. Станом на момент прийому на військову службу позивач не був забезпечений житлом, а тому вирішив стати на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення постійним житлом за місцем проходження служби із врахуванням попереднього часу перебування на квартирній черзі. Позивач зауважує, що за час перебування у запасі, йому жодного разу не приходили повідомлення із ВЧ НОМЕР_1 стосовно питання перебування ОСОБА_1 на квартирній черзі. З метою отримання підтвердної документації та уточнення питання, чи перебуває позивач на квартирній черзі у ВЧ НОМЕР_1 , ОСОБА_1 направив заяву на адресу відповідача-1. У відповіді на його заяву від 08.10.2022 №980, яка надійшла із ВЧ НОМЕР_1 за підписом голови житлової комісії позивача повідомили, що його звільнено з ВЧ НОМЕР_1 28.10.2017 (у зв`язку із закінченням строку контракту), а також знято із квартирної черги при ВЧ НОМЕР_1 на тих самих підставах 03.09.2018. Також до відповіді додано копію протоколу житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 від 03.09.2018 №10, відповідно до якого стало відомо, що позивача знято із квартирної черги та зазначено, що це рішення приймалось на підставі рапорту, який позивач нібито написав. Позивач зазначає, що станом на момент прийняття оскаржуваного рішення, він був цивільною особою та жодного рапорту стосовно зняття його із квартирної черги не писав. В своїй заяві, зокрема, позивач просив надати копію або витяг з наказу та копію протоколу житлової комісії про зняття із квартирної черги та інші документи, які підтверджують цей факт, але відповідачі надали на адресу позивача лише копію протоколу житлової комісії без відповідного наказу командира ВЧ НОМЕР_1 про затвердження рішення житлової комісії. Вважаючи дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.01.2023 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними, скасування протоколу та наказу і зобов`язання вчинити певні дії.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.06.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року в адміністративній справі № 160/86/23 скасовано та справу № 160/86/23 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою суду від 14.08.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано час для усунення недоліків шляхом надання до суду, зокрема, обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з доказами на підтвердження поважності причин його пропуску.
На виконання вказаної ухвали, 18.09.2023 позивачем надано до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування заявленого клопотання вказано, що станом на момент написання заяви його ніхто не повідомив про зняття з квартирного обліку. Також, позивач в період часу з 08.10.2023 по 02.01.2023 перебував у відрядженні із здійснення заходів із захисту суверенітету та територіального цілісності України поза межами міста Кривий Ріг, що унеможливило подання ним заяви в установлені строки.
Ухвалою суду від 25.09.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 , ЖК ВЧ НОМЕР_1 надати до суду разом з відзивом:
- докази на підтвердження дати ознайомлення позивача про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов;
- копію облікової справи про перебування позивача на квартирній черзі;
- копію наказу командира ВЧ НОМЕР_1 про затвердження рішення житлової комісії від 03.09.2018 №10 та копію рапорту, який позивач писав для зняття його з квартирної черги.
Також, відповідач-1 у відзиві зазначає, що витребуваних судом доказів у відповідача-1 немає.
Відповідач-2 до суду відзив не надав, про причини ненадання відзиву суд не повідомив.
На підставі частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
В ухвалі від 25.09.2023 зазначено, що питання щодо поновлення строку звернення до суду буде вирішено після отримання судом витребуваних доказів.
Враховуючи, що відповідачами не надано до суду доказів щодо своєчасного ознайомлення позивача з протоколом ЖК ВЧ НОМЕР_1 від 03.09.2018 №10 про зняття позивача з квартирної черги, копії рапорту позивача про зняття його з квартирної черги, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не був своєчасно повідомлений про прийняття оскаржуваного рішення, а дізнався про його існування лише з відповіді на його заяву від 08.10.2022 №980, а отже, строк звернення до суду пропущений з поважних причин.
На підставі частини 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд поновлює позивачу строк звернення до суду з цим позовом.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
На підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 01.07.2017 №2 військовослужбовця військової служби за контрактом, підполковник ОСОБА_1 , командир ВЧ НОМЕР_3 , призначений наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 09 червня 2016 року №106 на посаду старшого оперативного чергового відділення бойового управління командного пункту штабу ВЧ НОМЕР_1 , вважається таким, що з 01.07.2017 приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Підстава: витяг із наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 09 червня 2016 року №106, припис військової частини НОМЕР_3 (вх. від 29.06.2017 №304).
Згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 08.11.2017 №135 ухвалено вважати таким, що вибув з військового містечка № НОМЕР_4 АДРЕСА_1 підполковника ОСОБА_1 , старшого оперативного чергового відділення бойового управління командного пункту штабу управління ВЧ НОМЕР_1 , звільненого з військової служби у запас наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 28 жовтня 2017 року №408 за підпунктом «і» пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (як такого, що проходить військову службу за контрактом, дію якого було продовжено понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації та який вислужив не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту) з 08 листопада 2017 року виключити зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 та з всіх видів забезпечення, в тому числі з грошового забезпечення з 08 листопада 2017 року, і направити для зарахування на військовий облік до Криворізького міського військового комісаріату Дніпропетровської області.
Відповідно до витягу з послужного списку особової справи підполковника ОСОБА_1 вислуга років складає 23 роки 3 місяці.
На підставі витягу із протоколу №16 засідання ЖК ВЧ НОМЕР_1 від 04.08.2017 постановлено: у відповідності до рапортів та наданих документів зарахувати на квартирний облік у ВЧ НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 , з 08.06.2006 зі складом сім`ї 1 (одна особа), а також включити його в списки військовослужбовців, які мають право на отримання житлових приміщень встановленим терміном першочергово з 22.11.2016, як учасника бойових дій на підставі пункту 2.6 наказу МО України №737 від 30.11.2011.
Відповідно до витягу з протоколу №10 засідання ЖК ВЧ НОМЕР_1 від 03.09.2018 постановлено: розглянувши рапорт підполковника ОСОБА_1 , зарахованого на квартирний облік в загальну чергу з 08.06.2006 та в списки першочергового отримання житла з 22.11.2016 зі складом сім`ї (одна) особа, зняти з квартирного обліку в житловій комісії військової частини НОМЕР_1 з 03.09.2018, на підставі пункту 2.17 наказу МО України №737 від 30.11.2011 (у зв?язку із звільненням з військової служби у запас по закінченню строку контракту) та видати довідки про перебування на квартирному обліку та незабезпеченість житлом за час проходження служби у ВЧ НОМЕР_1 .
В подальшому, позивач звернувся із заявою до командира ВЧ НОМЕР_1 , у якій просив, зокрема:
- надати позивачу інформацію про те, чи перебуває він на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення житлом для постійного проживання;
- надати позивачу копію або витяг з наказу та копію протоколу житлової комісії про зарахування позивача на чергу осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення житлом для постійного проживання у ВЧ НОМЕР_1 ;
- у випадку, якщо позивача знято з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення житлом для постійного проживання надати йому копію або витяг з наказу та копію протоколу житлової комісії про зняття із квартирної черги та інші документи, які підтверджують цей факт.
Листом від 08.10.2022 №980 ВЧ НОМЕР_1 позивачу надано відповідь, що оскільки відповідно до наказу Командуючого Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 28 жовтня 2017 року, позивача звільнено з військової служби у запас, на підставі пункту 2.17 наказу Міністерства Оборони України №737 від 30 листопада 2011 року (у зв`язку із звільненням з військової служби у запас по закінченню строку контракту), 03 вересня 2018 року, позивача знято з квартирної черги при ВЧ НОМЕР_1 .
Позивач зазначає, що жодного рапорту про зняття його з квартирної черги він не писав та жодних повідомлень про зняття його з квартирної черги до нього не надходило.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).
Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 12 Закону №2011-XII держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Суд застосовує правові норми в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 12 Закону №2011-XII, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
На підставі абзацу 1 частини 9 статті 12 Закону №2011-XII, військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Пунктом 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081 (далі - Порядок №1081) встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
В пункті 29 Порядку № 1081 передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.
Пунктом 30 Порядку № 1081 передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі:
поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла;
засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження;
звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;
подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік;
в інших випадках, передбачених законодавством.
Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, мають право на отримання житла, а, отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, у тому числі і в разі звільнення в запас, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку №1081.
Так, згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 08.11.2017 №135 підполковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас і направлено для зарахування на військовий облік до Криворізького міського військового комісаріату Дніпропетровської області.
Відповідно до витягу з послужного списку особової справи підполковника ОСОБА_1 вислуга років складає 23 роки 3 місяці.
Рішенням ЖК ВЧ НОМЕР_1 , оформленого протоколом від 03.09.2018 №10, позивача зі складом сім`ї 1 (одна) особа знято з квартирного обліку в житловій комісії військової частини НОМЕР_1 з 03.09.2018 за рапортом ОСОБА_1 , на підставі пункту 2.17 наказу МО України №737 від 30.11.2011 (у зв?язку із звільненням з військової служби у запас по закінченню строку контракту).

Згідно з пунктом 2.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 737 від 30.11.2011 (далі Інструкція №737), в редакції, чинній на час прийняття спірного рішення, військовослужбовці, зараховані на квартирний облік після набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року № 1865-IV "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", які мають вислугу на військовій службі менше ніж 20 років, у разі звільнення з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів та неможливістю проходити військову службу, залишаються на цьому обліку до отримання жилого приміщення для постійного проживання.

Відповідно до абзацу першого пункту 2.16. Інструкції № 737, в редакції, чинній на час прийняття спірного рішення, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення.

На підставі пункту 2.18. Інструкції №737, в редакції, чинній на час прийняття спірного рішення, військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі:

- поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення;

- отримання за рахунок житлових фондів МО України жилого приміщення для постійного проживання;

- переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт;

- звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу;

- подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік;

- звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 1 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу);

- обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку;

- в інших випадках, передбачених законодавством.

Військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, виключаються зі списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, у разі якщо вони були необґрунтовано включені до цих списків або втратили право на отримання жилого приміщення в пільговому порядку.

Рішення про зняття з обліку та виключення зі списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, приймається житловою комісією військової частини, яка зарахувала військовослужбовця на облік, або її правонаступником. Рішення письмово доводиться до відома військовослужбовця у п`ятнадцятиденний строк із зазначенням причин зняття з обліку.

Здійснивши системний аналіз зазначених норм та встановлені обставина справи, суд приходить до висновку, що позивач, як військовослужбовець, який мав вислугу більше 20 років, звільнений з військової служби у запас, мав право залишатися на квартирному обліку до настання обставин, визначених пунктом 2.18 Інструкції №737.

Стосовно посилань відповідача-1, що позивача знято з квартирної черги на підставі рапорту ОСОБА_1 , суд зазначає, що на виконання вимог ухвали суду від 25.09.2023 відповідачами не надано жодного з витребуваних документів, у тому числі й рапорту, який подав позивач.

В свою чергу позивач зауважує, що даний рапорт він не писав.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження існування рапорту Мірохіна Г.С. на зняття з квартирного обліку.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вказаних критеріїв, суд приходить до висновку, що рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 03.09.2018 року №10 щодо зняття позивача з квартирного обліку, прийнято не на підставі чинного законодавства, необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; упереджено та нерозсудливо; непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

У відповідності до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, відповідачі не довели правомірність прийняття рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 03.09.2018 року №10 про зняття з квартирного обліку позивача, внаслідок чого воно є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасувати наказу командира ВЧ НОМЕР_1 про затвердження протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 03.09.2018 року №10, суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів прийняття вказаного наказу.

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є скасування рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 03.09.2018 року №10 про зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 , яке призводить до фактичного поновлення позивача на квартирному обліку, внаслідок чого вимоги позивача щодо поновлення ОСОБА_1 рішенням суду на квартирній черзі у Військовій частині НОМЕР_1 із урахуванням дати зарахування на квартирну чергу 08.06.2006, є передчасними.

Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі частини 1 статті 5 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», а у матеріалах справи відсутні докази понесення ним інших судових витрат, розподіл судових витрат не проводиться.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 26615035), Житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 26615035) про визнання протиправними, скасування протоколу та наказу і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати протокол засідання Житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 03.09.2018 №10, затверджений командиром Військової частини НОМЕР_1 в частині зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар