Справа № 280/9920/21
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 280/9920/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року (суддя Сіпака А.В., повний текст рішення складено 19.06.2023) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 27.04.2018 № , № та № .

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Апелянт зазначає про порушення відповідачем процедури призначення та проведення документальної перевірки, що є достатньою підставою для скасування рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Також стверджує про відсутність правових підстав для донарахування податкових зобов`язань поза межами строку давності.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що на підставі наказу ГУ ДФС у Запорізькій області № 429 від 13.02.2018 було проведено невиїзну позапланову документальну перевірку платника податків - фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання, ОСОБА_1 , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, достовірності нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб за ознакою доходу « 126» у 2016 році, за результатами якої складено Акт № 179/08-01-13-05/ НОМЕР_1 від 13.03.2018.

Під час перевірки податковим органом встановлено порушення з боку позивача вимог Податкового кодексу України в частині не декларування доходу за прощеним кредитним зобов`язанням у 2016 році.

Враховуючи виявлені порушення, податковий орган 27.04.2018 прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення: № , згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 442677,34 грн; № , відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 36889,78 грн; № про застосування штрафних санкцій за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатом річного декларування» на суму 170,00 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції встановив, що між ОСОБА_1 (Позичальник) та ВАТ «Райффазен Банк Аваль» (Кредитор) 18.09.2008 укладено Договір № 14/17-37/1306-32, відповідно до якого Кредитор надає Позичальнику кредит за програмою «Житло в кредит на вторинному ринку» в сумі 66659,00 доларів США, з процентною ставкою 13,85% річних, зі строком дії договору до 18.09.2028.

Договором від 13.10.2016, укладеним між ПАТ «Райффазен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , припинено заборгованість за кредитним договором № 14/17-37/1306-32 від 18.09.2008.

Зі змісту договору вбачається, що з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, у зв`язку з достроковим погашенням позичальником частини кредитної заборгованості, кредитор та позичальник визнають та підтверджують, що розмір непогашеної заборгованості складає 138891,50 доларів США та пені 16796584,22 грн, що складає еквівалент 20381012,72 грн по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього Договору. Проценти, нараховані за користування кредитом 62628,73 доларів США, що складає еквівалент 1616284,69 грн по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього Договору. Розрахункова пеня за порушення строків повернення заборгованості за Кредитним договором 16796584,22 грн.

Суд апеляційної інстанції доходить висновку, що кредитні зобов`язання ОСОБА_1 повністю припинилися з моменту укладання Договору від 13.10.2016, а не з моменту внесення останнього платежу, про що зазначає позивач.

Статтею 102 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо, зокрема, податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано.

В ході перевірки податковим органом встановлено, позивачем зворотного не доведено, що ОСОБА_1 не було подано декларацію на доходи фізичних осіб за 2016 рік, а тому строк давності у спірних правовідносин не застосовується.

Також апелянт не спростував належними доказами висновки суду першої інстанції щодо відсутності порушення процедури перевірки, адже матеріали справи містять докази направлення на адресу позивача повідомлення та наказ про проведення перевірки, при цьому не містять доказів повідомлення ОСОБА_1 про зміну реєстрації місця проживання станом на час такого відправлення.

Щодо суті самого порушення, суд зазначає, що відповідно до статтею 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Доходи загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Таким чином, визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

За приписами статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Аналіз наведених правових норм дає можливість дійти висновку, що податкове законодавство визначає включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника доходу, отриманого як додаткове благо, та фактично визначає один з видів такого додаткового блага.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» № 321-VIII від 09 квітня 2015 року, положення якого набрали чинності 07 травня 2015 року, підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктом 8, відповідно до якого не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Верховний Суд у постановах від 24.10.2018 в адміністративній справі № 826/6896/17, від 29.01.2019 в адміністративній справі № 821/707/17, від 01.10.2019 в адміністративній справі № 826/4578/17, від 26.03.2020 в адміністративній справі № 821/297/17 виклав правову позицію щодо застосування вищенаведених норм матеріального права, вказавши, що з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, слід розглядати окремо.

За змістом наведених положень у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

При цьому кредитор в свою чергу має належним чином повідомити платника податку - боржника про анулювання (прощеного) боргу (рекомендованим листом з повідомленням про вручення, шляхом укладення відповідного договору, шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто) та включити суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку. Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Також Верховний Суд у постановах від 05.11.2019 в адміністративній справі № 821/465/17, від 10.04.2020 в адміністративній справі № 500/583/19 звернув увагу, що чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство чітко визначало, що сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, не є додатковим благом у силу визначеного пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України правового врегулювання, однак необхідною передумовою є саме зміна валюти кредитування.

В межах розгляду даної справи судом не встановлено, позивачем не доведено, що між Банком та позивачем укладався договір про змінену валюти кредиту з долара США на гривню, а тому приписи пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України до спірних правовідносин не застосовуються.

ПАТ «Райффазен Банк Аваль» листом від 13.06.2017 за № 16 повідомило податковий орган, що ОСОБА_1 було нараховано дохід у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом сума основного боргу 1968143,81 грн.

Також суд першої інстанції вірно зауважив, що Договір від 13.10.2016 про припинення заборгованість за Кредитним договором № 14/17-37/1306-32 від 18.09.2008, підписаний ОСОБА_1 , тобто позивач був обізнаний про прощення певної частини кредиту.

Крім того суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач визнає, що ним не було нараховано та сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з анульованої заборгованості, а також не подано податкову декларацію за 2016 рік із відображенням отриманого додаткового блага.

При цьому відчуження квартири, для купівлі якої укладався Кредитний договір, не нівелює обов`язок позивача по сплаті визначених законом податкових зобов`язань в разі отримання доходу внаслідок анулювання боргу за таким договором.

Відтак суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковим органом обґрунтовано прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Доводи апеляційної скарги такий висновок не спростовують.

Рішення суду першої ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року в адміністративній справі № 280/9920/21 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 23 листопада 2023 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 23 листопада 2023 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров