Справа № 580/4379/23
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4379/23 Суддя (судді) першої інстанції: Петро ПАЛАМАР
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року, прийнятого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії, Військова частина НОМЕР_1 Міністерства Оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Центральної військово-лікарської комісії, Військова частина НОМЕР_1 Міністерства Оборони України, в якому просив суд:

визнати протиправними і скасувати рішення Військово-лікарської комісії при в/ч НОМЕР_1 Міністерства оборони України № 4787 від 28.09.2022 у вигляді довідки та рішення Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України № 598/2054 від 24.03.2023 щодо визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби, що були прийняті без врахування наявності захворювань, наслідків травми, які зумовлюють у мирний час непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатність до військової служби у мирний час, обмежену придатність у воєнний час (пункти "а", "б" статей Розкладу хвороб, без індивідуальної оцінки) у воєнний час - непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, тобто, без врахування впливу сукупності його хронічних хвороб та його фізичного стану.

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України в особі Військово-лікарської комісії провести повторний медичний огляд позивача для встановлення ступеня придатності до військової служби з обов`язковим індивідуальним визначенням загального впливу всіх хронічних захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини та його фізичного стану для можливості без шкоди до здоров`я переносити фізичні та псіхо-емоціональні навантаження військової служби з наявністю захворювань: Гіпотеріоз; Ангіопатія сітківки двох очей; Гіпертонічна хвороба 1 ст; Гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба серця без (застійної) серцевої недостатності; Гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба з переважним ураженням серця без (застійної) серцевої недостатності Стан: Середньої важкості (ГІПЕРТОНІЧНА ХВОРОБА 1 СТ) Синусова тахікардія; Хронічний панкреатит; Пієлонефрит обох нирок з синдромом ренальної гіпертензії. Ожиріння 2 ст; Вертеброгенна тораколюмбалгія зі стійким больовим, м`язово-тонічним синдромами на тлі остеохондрозу п/к, грудного відділу, протрузії дисків 03-04 до 0,25 см; 04-05 до 0,25 см; 05-06 до 0,2 см; 06-07 до 0,2 см; 08-09 до 0,2 см; 09-010 до 0,2 см; перехідний L6 хребець, L6-81 до 0,3 см.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29.08.2023 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач не погоджується з рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29.08.2023 та просить скасувати таке, та задовольнити позов.

Представниця позивача вказує, що військово-лікарська комісія при військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України не вказала що такі захворювання, як Гіпертонічна хвороба І ст, Ангіопатія сітківки обох очей, Аліментарне конституційне ожиріння II ст. пов`язані з проходженням військової служби також не зазначила наступні захворювання: Гіпотеріоз; Гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба серця без (застійної) серцевої недостатності; Гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба з переважним ураженням серця без (застійної) серцевої недостатності Стан: Середньої важкості (гіпертонічна хвороба 1 ст.); Синусова тахікардія; Пієлонефрит обох нирок з синдромом ренальної гіпертензії; Вертеброгенна тораколюмбалгія зі стійким больовим, м`язово-тонічним синдромами на тлі остеохондрозу п/к, грудного відділу, протрузії дисків, фаза загострення, порушення статико-динамічної функції хребта другого ступеня. В той же час, при мобілізації на військову службу позивач був абсолютно здоровий.

Тобто, ВЛК не дослідила наслідків виникнення гіпотеріозу та супутних хвороб, які виникають внаслідок відсутності лікування гіпотеріозу та недотримання вимог щодо психоемоційної гігієни.

Представниця позивача зауважує, що у разі відсутності лікування Гіпотеріозу, Гіпертонії, Тахікардії - це може мати наслідком не тільки встановлення 1 групи інвалідності, а навіть привести до летального стану. Також заявника дуже турбують болі в спині та наявність Грижі міжхребцевих дисків. Незважаючи на вищенаведені факти наявності хвороб та пошкоджень позивача було визнано повністю придатним для проходження військової служби.

На думку представниці позивача, оскільки лікування ОСОБА_1 не призвело до повного відновлення його здоров`я, то відповідач 2 був зобов`язаний відповідно до статей 13, 17, 26, 38, 39, 52, 64 розкладу хвороб в Додатку 1 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України визнати позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку або ж обмежено придатним. Але відповідач 2 встановив тільки частину захворювань та вирішив не визначати позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку або ж обмежено придатним. Так, відповідач 1 при винесенні негативного рішення № 598/2054 від 23.03.2023 не врахував всі наявні в позивача діагнози, які виникли у зв`язку з виконанням обов`язків по захисту Батьківщини, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації, в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, що мало наслідком винесення відповідачем 2 протиправного рішення (постанови) у формі довідки № 4787. Відповідачі визначили позивача, як цілком здорову людини та повністю придатну для військової служби в той час, коли лікувальними закладами заборонено ОСОБА_1 навантаження, ходьба, підйом ваги та прописано постійне носіння напівжорсткого корсету до ремісії. Таким чином замість лікування та відновлення втраченого на фронті здоров`я позивач знаходиться під впливом негативних наслідків протиправної постанови у вигляді довідки № 4787 відповідача 2 та рішення № 598/2054 відповідача 1 щодо задоволення скарги, що також проігноровано судом першої інстанції.

14.11.2023 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач 1 просить відмовити в задоволенні такої, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач 1 вважає, що діагнози позивача згідно Пояснень щодо застосування Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 2 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України № 402) не зумовлюють значне чи помірне порушення функцій організму. А наявність інших захворювань, на які вказує позивач (гіпотиреозу, гіпертонічна хвороба і т.д.), має бути діагностовано стаціонарно у спеціалізованому лікувальному закладі (згідно пояснень до застосування Розкладу хвороб).

При чому, суд першої інстанції погодився з доводами відповідачів, що позивачу не було діагностовано захворювань та станів, які згідно розкладу хвороб, станів та фізичних вад, ставили під сумнів обґрунтованість прийнятої довідки, та вказане не спростовується представницею позивача.

Відповідач 1 вказує, що відповідно Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, придатність до військової служби встановлюється не за сукупністю хвороб чи станів, а за ступенем порушення функцій організму, що можуть спричиняти відповідні захворювання, стани чи фізичні вади. Суд першої інстанції також погодився з твердженнями відповідачів, що на ступінь придатності до військової служби не впливає загальна кількість встановлених хвороб та фізичних станів.

З огляду на правові норми Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України № 402, визначення причинного зв`язку захворювання, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців та вибір формулювань в яких приймаються постанови ВЛК, визначені пунктами 21.5 та 21.6 глави 21 розділу II вказаного Положення, відноситься до дискреційних повноважень відповідної ВЛК. Таким чином, ВЛК надано виключне право встановлення причинного зв`язку захворювань, травм, поранень, контузій, травм, каліцтв, у тому числі тих, що призвели до смерті, у військовослужбовців та вибір формулювань в яких приймаються постанови ВЛК. Жоден інший орган влади не може брати на себе відповідні повноваження.

Від відповідача 2 до Шостого апеляційного адміністративного суду відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 1707 від 14.07.2022 в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 , останній знаходився на лікуванні в терапевтичному відділенні з 06.07.2022 по 14.07.2022, діагноз: "Нейроциркулярна дистонія за змішаним типом, Гострий назофаренгіт, Аліментарно-конституціональне ожиріння 2 ст., Викривлення носової перетинки".

08.09.2022 Військовою частиною НОМЕР_3 за № 51 позивачу видано направлення на проходження ВЛК для визначення придатності до військової служби в ЗСУ. Згідно медичної характеристики від 08.09.2022- загальний стан задовільний.

Згідно картки обстеження та медичного огляду № 4787 від 28.09.2022 здійснено медичне обстеження ОСОБА_1 спеціалістами - терапевтом, хірургом, невропатологом, ЛОР, офтальмологом, дерматовенерологом, психіатром, стоматологом, якими встановлено придатність останнього до військової служби.

На підставі проведеного обстеження 28.09.2022 ВЛК визнано придатним ОСОБА_1 до військової служби, про що видано довідку.

24.03.2023 ЦВЛК за вих. № 598/2054 відмовила у задоволенні скарги представниці позивача про ступінь придатності ОСОБА_1 до військової служби визначеного ВЛК 28.09.2022. Вказано, що встановлені солдату ОСОБА_1 діагнози постанови ВЛК в/ч НОМЕР_1 (довідка № 4787 від 28.09.2022) прийнято вірно, оскільки прийняття постанови за сукупністю захворювань не передбачено. Наголошено, що подані додаткові документи не слугують підставами для виключення з військового обліку.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, погодився з доводами відповідачів, що військовослужбовцю ОСОБА_1 не було діагностовано захворювань та станів, які згідно розкладу хвороб, станів та фізичних вад, ставили під сумнів обґрунтованість прийнятої довідки, що і не спростовується представником позивача. Також, суд першої інстанції, погодився з твердженнями відповідачів, що на ступінь придатності до військової служби не впливає загальна кількість встановлених хвороб та фізичних станів.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Щодо клопотання представниці позивача про розгляд справи в судовому засіданні, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 та 3 ст. 12 КАС України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

У той же час, згідно частин 1-3 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує:

1) значення справи для сторін;

2) обраний позивачем спосіб захисту;

3) категорію та складність справи;

4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо;

5) кількість сторін та інших учасників справи;

6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес;

7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 12, ч. 4 ст. 257 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";

6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

У той же час, спірні правовідносини не відносяться до категорії справ, передбачених ч. 4 ст. 12 КАС України.

Як вбачається з поданого клопотання позивача відповідача, в таких не наведено доводів, які б свідчили про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування вимагають проведення судового засідання або посилань на обставини, які можливо встановити лише у такий спосіб.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частин 1-3 ст. 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Учасники справи мають право: ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

За приписами частин 5 та 7 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Стаття 261 КАС України встановлює наступні особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні.

Відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі;

Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Треті особи мають право подати пояснення щодо позову у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, а щодо відзиву - протягом десяти днів з дня його отримання.

Колегія суддів зазначає, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін ніяким чином не обмежує процесуальні права учасників справи, а свої пояснення та докази у справі учасники справи мають можливість надати до суду за правилами, встановленими КАС України.

Згідно п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши клопотання представниці позивача, матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, тощо, беручи до уваги п. 20 ч. 1 ст. 4 та ч. 6 ст. 12 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що дана справа є справою незначної складності, а характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають її розгляду в порядку загального позовного провадження, а тому у задоволенні зазначеного клопотання необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням, що міститься у ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закону № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Керуючись ст. 71 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992 № 2801-XII військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).

Керуючись пунктами 1.1 та 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); -визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; -установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Згідно з п. 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

У пунктах 1.1, 1.2 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності: до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); військовослужбовців до військової служби; військовослужбовців до військової служби за військовою спеціальністю; військовослужбовців до служби в високомобільних десантних військах, плаваючому складі, морській піхоті; кандидатів на навчання у ВВНЗ, учнів військових ліцеїв; кандидатів до військової служби за контрактом; кандидатів до участі у міжнародних миротворчих операціях (далі - ММО) та у складі миротворчого персоналу; військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, працівників Збройних Сил України для роботи з ДІВ, КРП, джерелами ЕМП, ЛВ та мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; військовослужбовців та працівників Збройних Сил України до служби (роботи) у спеціальних спорудах, працівників допоміжного флоту ВМС Збройних Сил України; а також з метою визначення: можливості проходження військової служби військовослужбовцями та проживання членів їх сімей за кордоном; необхідності в тривалому спеціалізованому лікуванні, медичному спостереженні або в навчанні (вихованні) у спеціалізованих навчальних закладах членів сімей військовослужбовців, транспортабельності їх за станом здоров`я.

Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Пунктом 1.4 розділу ІІ Положення № 402 визначено, що медичний огляд контингентів, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення, проводиться в порядку, визначеному таблицею.

За приписами пунктів 2.1, 2.2 розділу ІІ Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Згідно пунктів 6.9, 6.10 Розділу ІІ Положення № 402 при медичному огляді військовослужбовців метод індивідуальної оцінки придатності їх до військової служби повинен застосовуватись у кожному випадку. ВЛК враховує їх вік, освіту, військовий фах, підготовку, досвід, фактичну працездатність, спрямованість до подальшого проходження військової служби, думку командування і начальника медичної служби військової частини, викладені у службовій та медичній характеристиках, та можливість подальшого проходження військовослужбовцем військової служби на посаді, яка найбільше відповідає стану його здоров`я.

Медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії).

Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва - це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби (служби за військовою спеціальністю), а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби.

Пунктом 20.4 Розділу ІІ Положення № 402 визначено, що за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку непридатності до військової служби або обмежену придатність осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: "непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час"; "обмежено придатний до військової служби".

За статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: "обмежено придатний до військової служби"; "придатний до військової служби".

У воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає постанову "придатний до військової служби", за винятком статей 2-в, 4-в, 5-в, 12-в, 13-в, 14-в, 17-в, 21-в, 22-в.

За правилами п. 22.7 Розділу ІІ Положення № 402 постанова ВЛК про придатність військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) до військової служби оформлюється довідкою ВЛК, затвердженню штатною ВЛК не підлягає.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, згідно довідки ВЛК від 28.09.2022 № 4787 проведено медичний огляд ВЛК в/ч НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 . Діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): ГЕРХ з езофагітом. Хронічний гастродуоденіт без порушення функції. Хронічний холецистит, панкреатит без порушення функції. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. Гіпертонічна хвороба І ст. Ангіопатія сітківки обох очей. Викривлення перетинки носа з порушенням функції. Аліментарне конституційне ожиріння ІІ ст. Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статей 13в, 39в, 45г, 52в, 54г графи ІІІ Розкладу хвороб придатний до військової служби.

Позивач також звертався з заявою до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України та скаржився на дії та бездіяльність військово-лікарської комісії, військової частини НОМЕР_1 , просив скасувати довідку від 28.09.2022 № 4787 та провести медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби, встановити причинний зв`язок захворювань та травм та встановити втрату працездатності та відповідної групи інвалідності у зв`язку з виконанням обов`язків по захисту Батьківщини.

За результатами розгляду заяви та наданих копій медичних документів відповідач 1 повідомив, що за встановленим солдату ОСОБА_1 діагнозом постанову ВЛК військової частини НОМЕР_1 згідно довідки ВЛК від 28.09.2022 № 4787 прийнято вірно, оскільки відповідно до пп. «б» п. 20.3 глави 20 розділу ІІ Положення № 402 у воєнний час приймається постанова "обмежено придатний до військової служби", та прийняття постанов ВЛК за сукупністю захворювань не передбачено. Згідно наданих копій медичних документів, захворювань, які відповідно до вимог Положення №402 зумовлюють непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, не вбачається. Також не надано медичних документів, які дозволяють віднести або підтвердити початок розвитку захворювань на період проходження служби у Збройних Силах України та участі у бойових діях. Відтак, підстав для проведення повторного медичного огляду ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби та перегляду постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань немає. Також зазначено, що ЦВЛК ЗС України не має повноважень для встановлення ступеня втрати працездатності та групи інвалідності.

Колегія суддів наголошує, що згідно висновків Верховного Суду, наведених у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є виключно дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Суди перевіряють законність постанови військово-лікарської комісії виключно в межах дотримання процедури її ухвалення.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, не погоджувався із прийнятим рішенням, оскільки, на його думку, виявлені у нього хвороби свідчать про непридатність до військової служби. Натомість відповідач 2 не врахував всі наявні у нього діагнози.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, певна частина медичних документів наданих позивачем до суду першої інстанції складена вже після прийняття спірної довідки відповідачем 2 від 28.09.2022, зокрема: заключення невролога за результатами МРТ від 04.11.2022, консультативний висновок спеціаліста від 10.11.2022, розшифровка дослідження МРТ від 02.11.2022, заключення невролога за результатами МРТ від 28.11.2022, консультативний висновок спеціаліста від 28.11.2022.

Відтак, судом першої та апеляційної інстанції не встановлено, а позивачем не надані докази, що свідчили б про порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення ВЛК, отже колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що підстав для задоволення даного позову не має.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом першої інстанції повно з`ясовано обставини справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан