Справа № 160/30665/23
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

23 листопада 2023 року Справа 160/30665/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., перевіривши матеріали адміністративного позову «Людина, жива Жінка Тетяна Громадянка України ОСОБА_1 (Книш)» до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

22.11.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов «Людина, жива Жінка Тетяна Громадянка України ОСОБА_1 )» до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в прохальній частині якого позивач просить:

«1. Задовольнити мої позивні вимоги, та змусити ГУ ДМС у Дніпропетровській області -розробити та видати на ім`я ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт-книжечку зразка 1994 р. в зв`язку з одруженням та заміною прізвища на прізвище мого чоловіка « ОСОБА_3 »;

2. Змусити відповідне ДМСУ: Знищити мої персональні дані, які на момент отримання ними даної заяви, знаходяться в Єдиному державному демографічному реєстрі, у тому числі Унікальний номер запису в реєстрі за яким закріплені мої персональні дані - на виконання вимог і положень Закону України «Про захист персональних даних», у встановленому законом порядку. Оскільки жодний дозвіл, підпис або будь ще Інше, ДМС та інші територіальні підрозділи від Мене - НЕ отримували, та відсутні будь-які дозволи на оцифровку, збір біометрії тіла, або обробку, збирання, використання, копіювання, передачу особистих даних про мою особу та ін.;

3. Наголосити в мотиваційній частині, що форма паспорта повинна чітко відповідати опису в Законі ЗАТВЕРДЖЕНОГО Постановою Верховної Ради України 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ про його оформлення та вказаного додатку. Також наголосити, що типографія (тобто центр який займається розробкою та друком документу) обов`язково врахував чітку не відповідність форми паспорта до Закону № 2503-ХІІ, оскільки вже за багато років потрібно виправити 5 помилок при розробці паспорта-книжки відповідно до Постанови КМУ про Український Правопис № 437 від 22 травня 2019 р. та Закону про Паспорт України № 2503-ХІІ. (Додаток 2)

(Для мене це дуже важливо, за що буду дуже Вам вдячна)

4. Звільнити від сплати державного мита та судових зборів, оскільки розробка, друк та видача паспортів відбуваються за рахунок бюджетних коштів. На підставі Відповідного положення, що чітко та фактично міститься у постанові Касаційного цивільного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 761/46977/18. Відповідно до частини третьої статті 22 Закону «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

Також, зазначено, що ОСОБА_4 звільняються від сплати будь-яких зборів в зв`язку з судовими процесами пов`язаними з органами державної влади та представниками службових або посадових осіб які порушили її права та свободи.

5. Прошу наголосити, та вказати, що за чітким, фактичним рішенням Верховного Суду справи № 806/3265/17 (Пз/9901 /2/18), що: посилання ДМС на постанову КМУ від 25.03.2015 року № 302, є неприпустимим оскільки Наказ МВС від 13.04.2012 р. № 320 втратив чинність, й наразі в ДМС відсутні підстави для того, щоб постійно вимагати виконувати незаконні розпорядження. (Оскільки це нівелює законодавство, знищує конституційний лад в країні та тягне за собою кримінальну відповідальності).

6. Компенсувати мені морально психологічну шкоду на підставі фактичного попередження ДМС про Закону вимогу отримати гарантовану державою "послугу" в розробці та видачі мені паспорту книжечки. Оскільки це створює морально-психологічну шкоду та страждання для мене, і я вимушена вимагати моральну компенсацію в розмірі 1 000 000 грн. (одного мільйону гривень) (на мій власний рахунок IBAN НОМЕР_1 ) на підставі регулярного, постійного та навмисного ігнорування закону, фактичного невиконання конституційних обов`язків посадових осіб, ігнорування та перекручування норм законів, які вже чітко фактично та беззаперечно розтлумачені КСУ та ВП ВС. (Оскільки це нівелює законодавство, знищує конституційний лад в країні та тягне за собою кримінальну відповідальності).».

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши позовні матеріали, суд дійшов висновку про залишення позову без руху з огляду на наступне.

Так, відповідно до пунктів 4, 5, 9 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Відповідно до п. 4 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Згідно частин першої та другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; вирішуючи спір суд повинен встановити, що у зв`язку з прийнятим рішенням, вчиненням дії чи допущенням бездіяльності суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи інтереси особи у сфері публічно-правових відносин; при цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Розгляду та задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

При цьому, слід зазначити, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних відносин (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

З огляду на те, що прохальна частина адміністративного позову містить лише вимоги зобов`язального характеру, проте позивач не визначає внаслідок яких дій чи бездіяльності порушено права позивача, що є складовою публічно-правового спору, суд дійшов висновку, що позивачу необхідно уточнити зміст позовних вимог та привести їх у відповідність вимог КАС України.

Також, у відповідності до ч. 2 ст. 43 КАС України, здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними.

Позовну заяву подано від імені «Людина, жива Жінка Тетяна Громадянка України ОСОБА_1 (Книш)», проте, документів на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності вказаної особи до матеріалів позовної заяви не долучено (копія паспорту чи іншого документу, що посвідчує особу позивача), у зв`язку з чим, у суду відсутня можливість ідентифікувати особу підписанта поданого адміністративного позову та з`ясувати факт наявності у неї адміністративної процесуальної дієздатності.

Отже, на підтвердження своєї адміністративної процесуальної дієздатності позивач повинна надати до суду копію паспорту громадянина України або іншого документа, відповідно до якого можливо ідентифікувати особу підписанта поданого адміністративного позову.

Також, частиною 3 статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно абзацу 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 зазначеного Закону за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою судовий збір складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі, коли у позовній заяві об`єднано дві і більше вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується окремо за кожну вимогу немайнового характеру.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року № 2710-IX, станом на 1 січня 2023 року встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на рівні 2 684,00 гривні.

З позовних матеріалів вбачається, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, таким чином сума судового збору за дві вимоги немайнового характеру складає 2147,20 грн.

Водночас, судовий збір позивачем не сплачено, при цьому, в прохальній частині позовної заяви заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки розробка, друк та видача паспортів відбуваються за рахунок бюджетних коштів. На підставі Відповідного положення, що чітко та фактично міститься у постанові Касаційного цивільного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 761/46977/18. Відповідно до частини третьої статті 22 Закону «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав. Також, зазначено, що ОСОБА_4 звільняються від сплати будь-яких зборів в зв`язку з судовими процесами пов`язаними з органами державної влади та представниками службових або посадових осіб які порушили її права та свободи.

Розглянувши вказане клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У розумінні приписів ст. 8 Закону України «Про судовий збір» відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

Судом встановлено, що позивач не відноситься до жодної з пільгових категорій, та повинна сплачувати судовий збір за подачу позовної заяви до суду, а тому відсутні підстави для звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, позивачу слід сплатити та надати до суду доказ сплатити судового збору із заявленої нею двох вимог немайнового характеру, у розмірі 2147,20 грн.

Для сплати судового збору за подання адміністративного позову до Дніпропетровського окружного адміністративного суду встановлені наступні реквізити: Отримувач коштів ГУК у Дн-кiй обл/Чечел.р/ 22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155; Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA4004632; Код класифікації доходів бюджету 22030101; Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дніпропетровський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

Також, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Позивачем вищевказана вимога закону не виконана, оскільки позивач визначила в позовній заяві відповідачем Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, при цьому друга вимога звернута до «відповідного ДМСУ».

Таким чином, позивачу необхідно уточнити зміст позовних вимог або уточнити суб`єктний склад сторін у справі.

Також, частиною 1 ст. 161 КАС України передбачено, що позивач до позовної заяви додає її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи.

Всупереч зазначеним вище вимогам закону, позивачем до позовної заяви не надано копії позову та всіх додатків для направлення їх учасникам справи.

Відповідно до частини 2 статті 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Приписами частин 4, 5 статті 94 КАС України встановлено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Позивачем в порушення вказаних вимог до позовної заяви надано копії письмових доказів не завірені належним чином, а саме: не містять відміток "копія", "з оригіналом згідно", дати здійснення завірення копії, підпису та ПІБ особи, яка завірила вказані копії.

Тому позивачу необхідно усунути вказаний недолік позовної заяви шляхом надання суду завірених належним чином копій документів, доданих до позовної заяви та примірника позовної заяви з додатками (належним чином завіреними) для відповідача.

Суд звертає увагу позивача, на те, що при усуненні недоліків позовної заяви необхідно враховувати вимоги ч. 1 ст. 161 КАС України, відповідно до, якої вказано, щодо позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про необхідність залишити адміністративний позов без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання «Людина, жива Жінка Тетяна Громадянка України ОСОБА_1 (Книш)» про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Адміністративний позов « ОСОБА_4 , жива Жінка Тетяна Громадянка України ОСОБА_1 (Книш)» - залишити без руху.

Встановити позивачу строк у 5 днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків визначених в ухвалі суду.

Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо оскарженню не підлягає.

Суддя М.В. Дєєв