Справа № 686/25161/23
Суддя: Заворотна О. Л.
Дата ухвалення: 2023-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/686/275/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання Сікори Ю.В.

з участю позивача ОСОБА_1

перекладача Вікарної Н.Д.

представника позивача Річко О.О.

представника відповідача Фортельної Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Хмельницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про скасування постанови, в обґрунтування якого вказала, що постановою про накладення адміністративного стягнення серія ПНМХМ № 001107, 12.09.2023 на позивачку накладено стягнення у виді штрафу 3400грн. за ч. 1 ст. 203 КУпАП за порушення правил перебування іноземців на території України. Позивачка із вказаною постановою на погоджується, оскільки при винесенні постанови не враховано, що позивачка намагалась легалізувати свій статус на території України, 12.09.2023 позивачка прийшла добровільно на прийом до управління ДМС в Хмельницькій області з метою подання документів щодо надання статусу біженця, відповідачем при складенні протоколу та подальшому притягненні позивача до адміністративної відповідальності не було здійснено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, відповідачем не враховано, що позивач наразі не працює, була піддана в країні походження переслідуванням через власні релігійні переконання, звернулась до відповідача з заявою про визнання біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту. Відповідачем не враховано обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме, звернення із заявою про визнання біженцем, а тому у позивача був відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення, крім цього в постанову не зазначено повний опис обставин справи, установлених під час розгляду справи, не вказано, протягом якого терміну позивач повинна була здійснити виїзд з території України, що є підставою для скасування постанови.

13.10.2023 представник відповідача подала відзив на позов, де зазначила, що 12.09.2023 було виявлено громадянку російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Паспорт громадянина російської федерації серії НОМЕР_1 , виданий 04.09.2019.

Під час з`ясування підстав для перебування на території України було встановлено наступне.

Востаннє в`їхала на територію України 31.10.2021 через КПП «Нові Яриловичі». Територію України не покидала.

12.01.2022 ОСОБА_1 була документована Управлінням з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та ОБГ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , підстава видачі - 04/10 «провадження культурної, освітньої, наукової, спортивної, волонтерської діяльності», терміном дії до 11.01.2023.

Відповідно до пункту 67 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. № 322 (далі - Порядок №322) після закінчення строку дії посвідки іноземець та особа без громадянства зобов`язані в семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України. При цьому посвідка здається до територіального органу/територіального підрозділу ДМС.

Строк законного перебування на території України позивачки закінчився 11.01.2023.

Враховуючи, що термін дії посвідки №800270313 закінчився 11.01.2023, Позивач зобов`язана була покинути територію України в семиденний термін, проте ухилилася від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування.

Із заявами про продовження строку перебування відповідно до Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150 (далі - Порядок №150) - не зверталася.

Із заявою про оформлення посвідки на тимчасове проживання чи заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту - не зверталася.

Станом на 12.09.2023 Позивач перебувала на території України нелегально.

12.09.2023, за порушення правил перебування на території України щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 3400 грн.

Щодо посилання Позивача про те, що за кілька тижнів до закінчення строку дії її посвідки на проживання, дійсної до 11.01.2023 вона звернулася до УДМС у Хмельницькій області та ДМС в Києві та отримання усної відмови у прийнятті документів, то такі твердження є необгрунтованими та недостовірними, оскільки на підтвердження даної інформації відсутні будь-які докази.

Щодо твердження Позивача про те, що вона має побоювання стати жертвою переслідування в країні походження:

Відповідно до статті 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» біженцем може бути визнана особа, які не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Однак, будучи Свідком Єгови, з листопада 2001 року, ОСОБА_1 про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту у встановленому порядку після прибуття на територію Україна до уповноважених територіальних органів ДМС не зверталася.

Жодних доказів того, що позивач неодноразово зазнавала переслідувань в країні свого походження матеріали справи не містять.

15.09.2023 ОСОБА_1 надіслала поштою звернення із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до Управління (вх. №П-56/6/6801- 23), яке на даний час розглядається.

Доводи Позивача про її побоювання повернутись до країни походження є надуманими, а обставини, які б свідчили про обґрунтованість побоювань стати жертвою переслідувань з релігійних причин у разі її повернення до країни походження не підтверджені належними доказами.

Той факт, що Позивач зловживає процедурою міжнародного захисту для легалізації на території України підтверджується і зі змісту позовної заяви, де вказано, що позивач намагалася легалізувати свій статус перебування в Україні.

Всі ці факти були ретельно досліджені та враховані при прийнятті оскаржуваної постанови.

Твердження позивача про те, що вона є біженцем не відповідає дійсності, адже рішення про визнання її біженцем уповноваженим органом не приймалось.

Лист УВКБ ООН від 03.07.2023, доданий позивачем до позову не є документом, який підтверджує законність його перебування на території України. Одна з функцій Представництва УВКБ ООН в Україні - це надання безкоштовних правових та соціальних послуг особам, які хочуть податися на отримання притулку.

Позивач посилається на примітку до статті 203 КУпАП, де вказано, що дія цієї статті не поширюється на випадки, якщо іноземці або особи без громадянства з наміром отримати притулок чи бути визнаними в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту, під час в`їзду в Україну незаконно перетнули державний кордон України і перебувають на території України протягом часу, необхідного для звернення із заявою про надання притулку чи заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Вказана примітка не поширюється на ОСОБА_1 , адже вона прибула на територію України 31.10.2021, перетнула кордон законно, те не зверталась із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Особі, яка на законних підставах тимчасово перебуває в Україні, необхідно особисто подати заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яка має бути зареєстрована працівником територіального органу ДМС у журналі реєстрації осіб, які бажають подати заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Процедури звернення Позивачкою не було дотримано взагалі. Як свідчать матеріали справи Позивач особисто до Відповідача не зверталася, направила поштою звернення із доданими до нього документами. Крім того, на момент звернення вже перебувала на території України нелегально.

Крім того, просить суд звернути увагу на те, що відповідно до ст.ст. 10, 12-2, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 Україні введений воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2023 №58/2023. затвердженого Законом України від 07.02.2023 №2915-ІХ, яким продовжено дію воєнного стану ще на 90 днів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 165 зупинено строки надання, крім строків надання адміністративних послуг у сферах державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації актів цивільного стану, суб`єктами (особами), що провадять діяльність під час воєнного стану, адміністративних послуг суб`єктами їх надання та строки видачі дозвільними органами документів дозвільного характеру на час воєнного стану в Україні (крім надання адміністративних послуг у сфері будівництва, визначених Законом України Про регулювання містобудівної діяльності).

Отже, на теперішній час розгляд заяв про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні призупинено на час воєнного стану в Україні.

15.09.2023 ОСОБА_1 надіслала поштою звернення із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до Управління (вх. №П-56/6/6801- 23), яке на даний час розглядається.

Доводи Позивача про її побоювання повернутись до країни походження є надуманими, а обставини, які б свідчили про обґрунтованість побоювань стати жертвою переслідувань з релігійних причин у разі її повернення до країни походження не підтверджені належними доказами, просить в позові відмовити.

В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просить в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення серія ПНМХМ № 001107 від 12.09.2023 на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу 3400грн. за ч. 1 ст. 203 КУпАП за порушення правил перебування іноземців на території України, а саме, вчасно не залишила територію України після закінчення терміну дії посвідки на тимчасове проживання, місце скоєння правопорушення м. Хмельницький.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 203 КУпАП передбачено, що за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, передбачено накладення штрафу в розмірі від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом цього правопорушення є правила перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України іноземців та осіб без громадянства. Правовий статус, основні права, свободи та обов`язки іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, і порядок питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України, регулюється Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону № 3773- VI іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є громадянкою рф, що підтверджується копією паспорта громадянина рф 65№ НОМЕР_3 .

31.10.2021 ОСОБА_1 прибула на територію України через КПП «Нові Яриловичі», з цього часу територію України не покидала.

12.01.2022 ОСОБА_1 була документована Управлінням з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та ОБГ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , підстава видачі - 04/10 «провадження культурної, освітньої, наукової, спортивної, волонтерської діяльності», терміном дії до 11.01.2023.

ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з громадянином України ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_4 .

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначаються Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року № 3773-VI.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону іноземцями та особами без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, є іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку.

Відповідно до Угоди про взаємне визнання віз держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав від 09 жовтня 1992 року для громадян країн-учасниць СНД встановлено безвізовий порядок в`їзду.

У силу п.18 ч.1 ст. 1 зазначеного Закону документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні є посвідка на тимчасове проживання.

Пунктом 15 статті 4 вказаного Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання передбачено Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року № 251.

Відповідно до п.10 Порядку посвідка на тимчасове проживання видається строком до одного року з можливістю його продовження щоразу на один рік на підставі заяви іноземця чи особи без громадянства та документів, зазначених у підпункті 4 пункту 6 цього Порядку, які подаються до територіального органу або підрозділу Державної міграційної служби не пізніше ніж за 15 днів до закінчення строку дії посвідки.

ОСОБА_1 зверталась до управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області з питання видачі нової посвідки на тимчасове проживання в Україні, подавала заяву про визнання біженцем, однак управлінням повідомлено, що до прийняття Верховною Радою України закону щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, прийом заяв від громадян російської федерації тимчасово припинено.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стану з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, який продовжено з 05 год. 30 хв. 26.03.2022 строком на 30 діб на підставі Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14.03.2022 року, затвердженого Законом України від 15.03.2022 року № 2119-ІХ.

Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022, змінено статтю 1 Указу № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.04.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022 року, частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, продовжено строк воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.05.2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23.08.2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 № 389-VІІІ (далі - Закон №389-VІІІ) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно частинами першою та двадцятою статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

З огляду на вищевикладене вбачається, що в період воєнного стану в Україні тимчасово обмежено гарантоване статтею 33 Конституції України право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування.

Крім того, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 за №165 «Деякі питання реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб», про яку зазначає і сам відповідач, було постановлено: 1) зупинити строки надання адміністративних послуг суб`єктами їх надання та видачу дозвільними органами документів дозвільного характеру на час воєнного стану в Україні; 2) поновити зупинені строки у місячний строк після припинення чи скасування воєнного стану на відповідній території України.

Водночас, постановою КМУ №1232 від 01.11.2022 «Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану» установлено, що у період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення або скасування надання територіальними органами/територіальними підрозділами Державної міграційної служби адміністративних послуг громадянам Російської Федерації здійснюється з урахуванням таких особливостей: розгляд заяв про оформлення дозволу на імміграцію, оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених) та обмін посвідок на постійне чи тимчасове проживання, поданих до набрання чинності цією постановою, зупиняється до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором.

У разі звернення громадянина рф із заявою про оформлення дозволу на імміграцію, продовження строку перебування, оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених) та обмін посвідок на постійне чи тимчасове проживання територіальний орган/територіальний підрозділ Державної міграційної служби інформує про відмову в прийнятті документів до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором.

Таким чином, вказане свідчить про те, що порушення громадянами російської федерації Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» обумовлено зупиненням строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру.

Міграційна служба після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України не приймала заяви від громадян російської федерації щодо обміну посвідки на тимчасове або постійне проживання на території України, до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою - агресором.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 подала до управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, зокрема, 10.01.2023, 12.09.2023.

В провадженні Хмельницького окружного адміністративного суду перебуває справа № 560/16931/23 щодо визнання протиправної бездіяльності управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області щодо неприйняття заяви та рішення за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Суб`єктивна сторона правопорушення передбаченого статтею 203 КУпАП характеризується саме наявністю умисної вини.

Статтею 10 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Водночас, як вбачається зі змісту спірної постанови, під час вирішення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не встановлювався факт наявності умислу в її діях, які були пов`язані з порушенням правил перебування на території України, а відповідно, як наслідок і наявність складу адміністративного правопорушення за частиною першою статті 203 КУпАП.

Враховуючи викладене, зважаючи на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.1,9, 203 ч.1, 251, 280, 283, 288, 293, 294 КУпАП, ст.ст.9,10,11,77,79,241-246, 286 КАС України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про скасування постанови - задовольнити.

Постанову серії ПН МХМ №001107 від 12 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, винесену заступником начальника управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області Майданом В.Б. за ч. 1 ст. 203 КУпАП, якою накладено штраф у розмірі 3400,00 грн. скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП відсутній, прож. АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, м. Хмельницький, вул. Грушевського, 87, .

Дата складення повного рішення 24.11.2023.

Суддя: