Справа № 420/22544/23
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом Підприємства з іноземним капіталом ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Підприємство з іноземним капіталом «ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів: від 11.02.2023р. № UA500000/2023/000003/2 від 11.02.2023р.; № UA500000/2023/000004/2 від 11.02.2023р.; № UA500000/2023/000005/2 від 11.02.2023р.», та від 13.02.2023р. № UA500500/2023/000128/2.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оскаржувані рішення відповідача про коригування заявленої митної вартості є протиправними, оскільки були прийняті з порушенням визначеного законом порядку, без дотримання основних принципів митного регулювання: законності та визнання рівності та правомірності інтересів усіх суб`єктів господарювання. В ході здійснення митного контролю та митного оформлення декларантом позивача було подано достатньо інформації та документів для підтвердження митної вартості товару за першим методом - ціною договору, так як товар придбавався за прямим контрактом, подані з митною декларацією документи містять дані щодо вартості товару,не містять розбіжностей та повністю відображають всі складові митної вартості товару. Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів та витребувати від декларанта додаткові документи, є наявність обґрунтованих сумнів пов`язаних із тим, що надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є не підтвердженими, чому з поданих документів не можливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Зазначених вимог чинного законодавства України відповідачем не дотримано. Окрім того, контролюючим органом не дотримано встановленого порядку визначення митної вартості товару, передбаченого статтею 57 Митним кодексом України.

Відповідач - Одеська митниця з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими, з підстав, викладених у письмовому відзиві на адміністративний позов (від 05.10.2023 р. вхід. № ЕС/11565/23), наголошуючи, зокрема, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митними деклараціями (МД) № 23UA63U7, № 23UA67U3, № 23UA65U5, від 24.01.2023, № 23UA84U2 від 26.01.2023 містились розбіжності, які мали вплив на правильність визначення митної вартості, та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 року адміністративний позов Підприємства з іноземним капіталом ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішень, - залишено без руху.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.09.2023 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/22544/23 за позовом Підприємства з іноземним капіталом ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Підприємство з іноземним капіталом ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ, в межах повноважень, передбачених статутними документами, здійснює господарську діяльність, у тому числі, зовнішньоекономічну.

07.05.2022 року між Підприємства з іноземним капіталом ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ (Покупець) та Компанією NAGSI OVERSEAS PVT.LTD ( попередня назва «SHAH NANJI NAGSI OVERSEAS PVT.LTD»)Індія (Продавець) був укладений Контракт № 16/IN/2022 відповідно до якого останній зобов`язується продати, а покупець сплатити та прийняти рис, сорт та номенклатура якого зазначаються в додатках до цього контракту (п. 1.1.).

Виробником та вантажовідправником товару згідно п. 1.2. контракту є SHAH NANJI NAGSI OVERSEAS PVT.LTD (на дату винесення спірних рішень компанія змінила назву на PAGARIYA EXPORTS PRIVATE LIMITED, що закріплено Додатковою угодою № 1 від 10.08.22 до контракту).

Ціни на товар встановлюється в доларах США у відповідності до умов поставки та включають вартість товару, вартість пакування, маркування, та морської доставки (п.1.4. контракту). Умови поставки товару CIF Мерсін, Туреччина, або FOB (порт відвантаження), Індія, зазначається у додатках до контракту та інвойсах на кожну партію (п.п. 1.5, 3.2. контракту).

05.11.2022 відповідно до п1.1 Контракту сторонами був підписаний Додаток № 9 до контракту від 07.05.22 № 16/IN/2022 на відвантаження «індійського довго зернового рису, макс. 5% битих зерен, врожаю 2022 року 260 мт» країна походження Індія, на умовах поставки CIF Константа, Румунія. Загальна кількість товару, що поставляється, за додатком № 9 від 05.11.2022 складає 260,0 метричних тон. 1 метричної тон. Вартість 1 метричної тони (вага нетто) пропареного рису в упаковці 25 кг п/п мішки складає 487,0 доларів США, загальною вартістю 126 620,00 доларів США ± 5%. Умови оплати відповідно до Додатка № 9 від 05.11.22 здійснюються наступним чином: А) 100% партії товару покупець оплачує протягом 90 днів з моменту приходу судна до порту призначення; Б) оплата 100% від вартості партії товару банківським переказом чи за інкасо відповідно до Уніфікованих правил для інкасо, публікації МТП № 522, редакції 1995 р.

05.11.2022 продавцем виставлений рахунок (invoice) № SR22Y-00360 на товар «індійського довго зернового рису, макс. 5% битих зерен, врожаю 2022 року» загальною кількістю 260,0 метричних тон, розфасований у 25 кг мішки з п/п, вартістю за 1 мт 487,0 доларів США, загальною вартістю 126 620,00 доларів США.

Товар прибув у порт Константа, Румунія, за єдиним коносаментом (Bill of Lading) № MAEU222901276 від 29.11.22 у 10 (десяти) контейнерах, які зазначені у рахунку-інвойсі № SR22Y-00360 від 05.11.22.

В межах зазначеного вище Додатку № 9 від 05.11.2022 до Контракту та інвойсу № SR22Y-00360 від 05.11.2022 позивачем у 6 перших контейнерах ввезений товар «індійського довгозернового пропареного рису, макс. 5% битих зерен, врожаю 2022 року», оформлення якого були здійсненні у зоні діяльності Житомирської митниці за першим методом визначення митної вартості (за ціною угоди), а саме, були оформлені ЕМД №№: 23UA5304 від 23.01.2023, 23UA5502 від 23.01.2023, 23UA65U7 від 23.01.2023, 23UA24U9 від 25.01.2023, 23UA25U8 від 25.01.2023, 23UA44U0 від 31.01.2023.

24.01.2023 та 26.01.2023, з метою здійснення митного оформлення придбаного позивачем, за договором від 05.02.2019 № FRW-19/05 товару, митним брокером ТОВ «ЕВЕРТРАНС ЛОГІСТІК» були подані 4 (чотири) електронних митних типу «ІМ40ДЕ» на чергові 4 контейнери товару «індійського довгозернового пропареного рису, макс. 5% битих зерен, врожаю 2022 року», який поставлявся за додатком № 9 від 05.11.2022 до контракту, та інвойсом № SR22Y-00360 від 05.11.2022, a саме: № 23UA63U7 від 24.01.2023, № 23UA65U5 від 24.01.2023, № 23UA67U3 від 24.01.2023 та № 23UA84U2 від 26.01.2023.

Митна вартість товару декларантом у всіх випадках визначена за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) на рівні 487,00 доларів США за тону товару. Для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом, до кожної ЕМД надані наявні обов`язкові, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість її обрахувати, а саме:

1. ЕМД № 23UA63U7 від 24.01.2023 (контейнер MSKU5736113) надано: зовнішньоекономічний контракт від 07.05.22 № 16/IN/2022 з виробником (код 4104); додаток до контракту від 05.11.22 № 9 (код 4103); загальний інвойс від 05.11.22 № SR22Y-00360 (код 0380); загальний страховий поліс (сертифікат) від 28.11.2022 за № 22А26083 (код 3530); транспортні (перевізні) документи, а саме, коносамент від 30.11.22 № MAEU222901276 (код 0705) та СМР від 20.01.23 (код 0730); документ (довідка), що містить відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів від 24.01.2023 № 24/01-001 (код 3007); договір транспортно- експедиційного обслуговування (ТЕО) від 05.02.2019 № FRW-19/05; копія митної декларації країни відправлення від 22.11.2022 № 5643041; декларація митної вартості до ЕМД. Загальна кількість товару - 1040 п/п мішків по 25кг в кожному, всього 26000 кг нетто, фактурною вартістю 0,487 дол. США за кг, загальною вартістю 12662.00 доларів США. Додатково до фактурної вартості були додані витрати на перевезення товару з порту Константа, Румунія, до митного кордону України у розмірі 73868,57 грн.

2. ЕМД № 23UA65U5 від 24.01.2023 (контейнер TCLU2484010) надано: зовнішньоекономічний контракт від 07.05.22 № 16/IN/2022 з виробником (код 4104); додаток до контракту від 05.11.22 № 9 (код 4103); загальний інвойс від 05.11.22 № SR22Y-00360 (код 0380); загальний страховий поліс (сертифікат) від 28.11.2022 за № 22А26083 (код 3530); транспортні (перевізні) документи, а саме, коносамент від 30.11.22 № MAEU222901276 (код 0705) та СМР від 20.01.23 (код 0730); документ (довідка), що містить відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів від 24.01.2023 № 24/01-001 (код 3007); договір транспортно- експедиційного обслуговування (ТЕО) від 05.02.2019 № FRW-19/05; копія митної декларації країни відправлення від 22.11.2022 № 5643041; цінова експертиза ДП «Держзовнішінформ» від 20.01.2023 № 111/18; декларація митної вартості до ЕМД. Загальна кількість товару - 1040 п/п мішків по 25кг в кожному, всього 26000 кг нетто, фактурною вартістю 0,487 дол. США за кг. загальною вартістю 12662.00 доларів США. Додатково до фактурної вартості були додані витрати на перевезення товару з порту Константа, Румунія, до митного кордону України у розмірі 73868,57грн;

3. ЕМД № 23UA67U3 від 24.01.2023 (контейнер MVIU2003410) надано: зовнішньоекономічний контракт від 07.05.22 № 16/IN/2022 з виробником (код 4104); додаток до контракту від 05.11.22 № 9 (код 4103); загальний інвойс від 05.11.22 № SR22Y-00360 (код 0380); загальний страховий поліс (сертифікат) від 28.11.2022 за № 22А26083 (код 3530); транспортні (перевізні) документи, а саме, коносамент від 30.11.22 № MAEU222901276 (код 0705) та СМР від 20.01.23 (код 0730); документ (довідка), що містить відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів від 24.01.2023 № 24/01-001 (код 3007); договір транспортно- експедиційного обслуговування (ТЕО) від 05.02.2019 № FRW-19/05; копія митної декларації країни відправлення від 22.11.2022 № 5643041; цінова експертиза ДП «Держзовнішінформ» від 20.01.2023 № 111/18; декларація митної вартості до ЕМД. Загальна кількість товару - 1040 п/п мішків по 25кг в кожному, всього 26000 кг нетто, фактурною вартістю 0,487 дол. США за кг, загальною вартістю 12662.00 доларів США. Додатково до фактурної вартості були додані витрати на перевезення товару з порту Константа, Румунія, до митного кордону України у розмірі 73868,57грн;

4. ЕМД № 23UA84U2 від 26.01.2023 (контейнер SUDU1933843) надано: зовнішньоекономічний контракт від 07.05.22 № 16/IN/2022 з виробником (код 4104); додаток до контракту від 05.11.22 № 9 (код 4103); загальний інвойс від 05.11.22 № SR22Y-00360 (код 0380); загальний страховий поліс (сертифікат) від 28.11.2022 за № 22А26083 (код 3530); транспортні (перевізні) документи, а саме, коносамент від 30.11.22 № MAEU222901276 (код 0705) та СМР від 22.01.23 (код 0730); документ (довідка), що містить відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів від 24.01.2023 № 24/01-001 (код 3007); договір транспортно- експедиційного обслуговування (ТЕО) від 05.02.2019 № FRW-19/05; копія митної декларації країни відправлення від 22.11.2022 № 5643041; цінова експертиза ДП «Держзовнішінформ» від 20.01.2023 № 111/18; декларація митної вартості до ЕМД. Загальна кількість товару - 1040 п/п мішків по 25кг в кожному, всього 26000 кг нетто, фактурною вартістю 0,487 дол. США за кг. загальною вартістю 12662.00 доларів США. Додатково до фактурної вартості були додані витрати на перевезення товару з порту Константа, Румунія, до митного кордону України у розмірі 73868,57грн

За результатами розгляду поданих декларантом документів митним органом було повідомлено декларанта про необхідність протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

- (МД) № 23UA63U7 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) згідно п.8 ч.2 ст.53 МКУ страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 7) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

- (МД) № 23UA67U3, № 23UA65U5, № 23UA84U2 1) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) каталоги виробника товару; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 5) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів.

11.02.2023 року Листом декларанта до (МД) № 23UA63U7, № 23UA67U3, № 23UA65U5 додатково були надані: - договір перевезення вантажів автомобільним транспортом; - попередньо оформлені митні декларації; - лист ТОВ «Евертранс Логістік» з поясненнями та проханням завершити митне оформлення.

Проте, за результатами здійснення митного контролю посадовими особами Одеської митниці були прийняті рішення про коригування заявленої митної вартості товару від 11.02.2023р. № UA500000/2023/000003/2 від 11.02.2023р.; № UA500000/2023/000004/2 від 11.02.2023р.; № UA500000/2023/000005/2 від 11.02.2023р.», та від 13.02.2023р. № UA500500/2023/000128/2.

Зокрема, у графі 33 спірних Рішень від 11.02.2023р. № UA500000/2023/000003/2 від 11.02.2023р.; № UA500000/2023/000004/2 від 11.02.2023р.; № UA500000/2023/000005/2 від 11.02.2023р.», та від 13.02.2023р. № UA500500/2023/000128/2 про коригування митної вартості товарів митним органом, у тому числі, зазначено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягав сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) згідно п. 5.1. контракту від 07.05.2022 № 16/IN/2022 продавець зобов`язаний надати покупцеві комерційну пропозицію. Проте, даний документ до митного оформлення не надавався;

2) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахункафактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Проте, до митного оформлення жоден з наведених документів не надано, а надано лист ТОВ «Евертранс Логістік» від 24.01.2023 № 24/01-001. При цьому, у наданому транспортному документі (CMR) наведене підприємство не значиться. Перевезення здійснювалось ТОВ «Фонтан-Транс» та ТОВ «Галаксі Транс»;

3) у наданій до митного оформлення копії митній декларації країни відправлення від 22.11.2022 № 5643041 не зазначено одержувача товару, зазначено лише «to order». Крім того, покупцем товару вказано «Ind Over». Згідно наданих до митного оформлення МД документів, покупцем та одержувачем товару є Підприємство з іноземним капіталом «Індраяні Оверсіз»;

4) у додатково наданому розрахунку ціни (калькуляції) виробника товару від 03.12.2022 б/н зазначено, що ціна товару на умовах поставки FOB складає 483 дол. США/т., прибуток становить 4 дол. США/т. У наступному рядку зазначається ціна товару на умовах поставки CIF Constanta port у розмірі 487 дол. США/т. При цьому, у наданому документі відсутня інформація щодо обов`язкових складових витрат на умовах CIF: вартість фрахту та страхування;

5) у додатково наданому прайс-листі від 05.11.2022 ціна товару визначається у розмірі 491 дол. США/т. на умовах поставки CIF Constanta, Romania, що відрізняється від ціни товару, зазначеної в інших документах (інвойс, розрахунок ціни (калькуляція) виробника товару; додаткова угода від 05.11.2022 № 9 до контракту від 07.05.2022 № 16/IN/2022).

Не погоджуючись із прийнятими Одеською митницею вище окресленими рішеннями, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою щодо визнання їх протиправними, та скасування.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність, та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить до висновку, що даний позов є обґрунтованим, та такими, що підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Так, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно зі ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.51 Митного Кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщується через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Декларація митної вартості подається у разі: 1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни; 2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу; 3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.

В інших випадках декларація митної вартості подається за власним бажанням декларанта або уповноваженої ним особи.

Декларація митної вартості не подається, у тому числі у випадках, передбачених частиною п`ятою цієї статті, у разі декларування партій товарів, митна вартість яких не перевищує 5000 євро.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.

Відповідно до ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ч.2 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Отже, з системного аналізу вищенаведених законодавчих норм вбачається, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до ч.3 ст.54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Згідно з частинами першою - другою статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) па основі додавання вартості (обчислена вартість); і) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться па митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції").

За приписами частин першої, другої статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GАТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися па раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Зокрема, аналізуючи наведені у оскаржуваних Рішеннях про коригування митної вартості товарів від 11.02.2023р. № UA500000/2023/000003/2 від 11.02.2023р.; № UA500000/2023/000004/2 від 11.02.2023р.; № UA500000/2023/000005/2 від 11.02.2023р.», та від 13.02.2023р. № UA500500/2023/000128/2, обставини, котрі слугували підставою для їх винесення, враховуючи доводи, аргументи учасників справи, а також наявні у справі письмові докази в їх сукупності, суд акцентує на наступному.

Так, як вбачається зі змісту оскаржуваних Рішень про коригування митної вартості товарів від 11.02.2023р. № UA500000/2023/000003/2 від 11.02.2023р.; № UA500000/2023/000004/2 від 11.02.2023р.; № UA500000/2023/000005/2 від 11.02.2023р.», та від 13.02.2023р. № UA500500/2023/000128/2, та зазначено судом вище, останні, у тому числі, обґрунтовані посиланням контролюючого органу на те, що згідно з п. 5.1. Контракту від 07.05.2022 № 16/IN/2022 продавець зобов`язаний надати покупцеві комерційну пропозицію. Проте, даний документ до митного оформлення не надавався.

Згідно з частинами другою, п`ятою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Комерційна пропозиція не входить до обов`язкового переліку документів, які підтверджують митну вартість товару у відповідності до ч.2 ст.53 МК України, а є лише пропозицією щодо вартості товару. Водночас конкретна його ціна визначається інвойсом.

Суд зауважує, що комерційна пропозиція це документ, що надсилається клієнту, щоб запропонувати приблизну вартість для певного набору товарів або послуг.

Чинним законодавством України не встановлено обов`язкових реквізитів для комерційної пропозиції, оскільки вона не є первинним документом чи правочином, а тому не є обов`язковим документом, який надається на підтвердження митної вартості товару.

Вказане, у тому числі, узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, який у постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17 звернув увагу на те, що основними документами які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53), заборонено.

Щодо зауваження контролюючого органу у спірних Рішеннях про коригування митної вартості товарів від 11.02.2023р. № UA500000/2023/000003/2 від 11.02.2023р.; № UA500000/2023/000004/2 від 11.02.2023р.; № UA500000/2023/000005/2 від 11.02.2023р.», та від 13.02.2023р. № UA500500/2023/000128/2,, відносно того, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Проте, до митного оформлення жоден з наведених документів не надано, а надано лист ТОВ «Евертранс Логістік» від 24.01.2023 № 24/01-001. При цьому, у наданому транспортному документі (CMR) наведене підприємство не значиться. Перевезення здійснювалось ТОВ «Фонтан-Транс» та ТОВ «Галаксі Транс», судом встановлено наступне.

Згідно з Додатком № 9 до Контракту № 16/IN/2022 від 05.11.2022 року сторони домовились, що вантаж "рис" поставлявся на умовах CIF порт Константа, Румунія, що означає, що продавець виконав поставку, коли товар завантажений на транспортний засіб в порту, а ціна продажу включає в себе вартість товару, фрахт та вартість страхування при перевезенні.

Отже, транспортні витрати від порту Константа, Румунія, до митного кордону України включаються до митної вартості товару.

До митного контролю та митного оформлення за кожною з поданої ЕМД були додані транспортні витрати відповідно до Довідки Експедитора ТОВ «ЕВЕРТРАНС ЛОГІСТІК», а саме, від 24.01.2023 № 24/01-001. В Довідках міститься посилання на єдиний транспортний документ коносамент (Bill of Lading) № 222901276 від 04.07.22, маршрут перевезення та контейнери № MSKU5736113, № CLU2484010, № MVIU2003410, № SUDU1933843.

Щодо довідок про транпортні витрати, які були подані позивачем до кожної декларації, суд зауважує про те, що норма ч. 2 ст. 53 МК України передбачає надання документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, проте не встановлює конкретних вимог щодо виду таких документів. Натомість, надані декларантом довідки є документами, що містять відомості про вартість перевезення товарів.

Частиною 1 статті 70 КАС України встановлено таку вимогу до доказів, як належність. У митних процедурах вимоги до доказів законом не врегульовано, тому до процедур митного контролю можуть бути за аналогією застосовані відповідні правила з адміністративного судочинства. Вимога належності доказів означає, що суб`єкт, який вирішує справу по суті, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Відносно окреслених у спірних рішеннях зауважень відповідача щодо того, що у наданій до митного оформлення копії митній декларації країни відправлення від 22.11.2022 № 5643041 не зазначено одержувача товару, зазначено лише «to order». Крім того, покупцем товару вказано «Ind Over». Згідно наданих до митного оформлення МД документів, покупцем та одержувачем товару є Підприємство з іноземним капіталом «Індраяні Оверсіз», судом встановлено наступне.

Так, відповідно до ст. 53 МК України декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: -декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. ч. 5 і 6 ст. 52 МК України, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; - якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Даний перелік є вичерпним, а відтак, суд зазначає, що встановлювати митну вартість на підставі митна декларація країни відправлення законодавчо не передбачено, при цьому суд зазначає, що у декларанта були наявні документи, що передбачені ст. 53 МК України.

Суд зазначає, що митна декларація країни відправлення передбачена як додатковий документ, що надається (за його наявності) на запит митниці, якщо надані документи, передбачені ч.2 ст.53 МКУ містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В додатково наданій митній декларації країни відправлення від 22.11.22 № 5643041 містяться всі необхідні дані для ідентифікації товару, та додаткового підтвердження числових значень митної вартості, а саме: посилання на інвойс, вагу, номери контейнерів, порт завантаження та порт доставки, загальну вартість товару згідно інвойсу.

Отже, суд погоджується з доводами позивача, що зазначення в експортній МД назви отримувача «Ind Over» є скороченим від найменування «Indrayani Overseas», та не може слугувати підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Щодо посилання митного органу у Рішеннях від 11.02.2023р. № UA500000/2023/000003/2 від 11.02.2023р.; № UA500000/2023/000004/2 від 11.02.2023р.; № UA500000/2023/000005/2 від 11.02.2023р.», та від 13.02.2023р. № UA500500/2023/000128/2, що у додатково наданому розрахунку ціни (калькуляції) виробника товару від 03.12.2022 б/н зазначено, що ціна товару на умовах поставки FOB складає 483 дол. США/т., прибуток становить 4 дол. США/т. У наступному рядку зазначається ціна товару на умовах поставки CIF Constanta port у розмірі 487 дол. США/т. При цьому, у наданому документі відсутня інформація щодо обов`язкових складових витрат на умовах CIF: вартість фрахту та страхування, суд зазначає наступне.

Згідно правил Інкотермс 2010 на умовах СІF продавець зобов`язаний за власний рахунок застрахувати вантаж, при цьому страхування має бути оформлено у вигляді контракту та продавець повинен надати покупцю страховий поліс, суд зазначає, що на сьогодні діють Офіційні правила Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП №560, в редакції з 01.01.2011р. Інкотермс-2010, за змістом яких посилання на Інкотермс-2010 в договорі купівлі-продажу чітко визначає відповідні обов`язки сторін та зменшує ризик юридичних ускладнень. Метою Інкотермс є забезпечення єдиного набору міжнародних правил для тлумачення найбільш уживаних торговельних термінів у зовнішній торгівлі.

Відповідно до Інкотермс-2010 CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) - вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення). Термін "вартість, страхування та фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Однак за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Тому у разі укладання контракту за умовами поставки CIF на продавця покладається обов`язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, а також сплати страхових внесків та вартості перевезення вантажу до порту відвантаження.

Зважаючи на те, що перевезення товару здійснювалося судном на умовах поставки CIF, суд вважає, що в даному випадку позивач не повинен додатково страхувати товар та нести витрати на транспортування вантажу до порту.

Отже, за наведених обставин, суд вважає помилковим твердження відповідача про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування, оскільки такі документи у даному випадку не вимагаються в силу приписів п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08.04.2019 року у справі № 814/2463/14, від 14.08.2018 року у справі № 821/1617/17.

Судом також відхиляються зауваження митного органу щодо того, що у додатково наданому прайс-листі від 05.11.2022 ціна товару визначається у розмірі 491 дол. США/т. на умовах поставки CIF Constanta, Romania, що відрізняється від ціни товару, зазначеної в інших документах (інвойс, розрахунок ціни (калькуляція) виробника товару; додаткова угода від 05.11.2022 № 9 до контракту від 07.05.2022 № 16/IN/2022), адже враховуючи положення ч. 2 ст. 53 МК України вказаний документ не є обов`язковим.

До переліку додаткових документів, визначених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців.

Положеннями п.4 ч.1ст.3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа.

Отже, оскільки прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару конкретному покупцю, а й на загальний доступ можливих покупців на власний розсуд. Водночас, наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, у жодному разі не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Прайс-лист має другорядне значення для підтвердження заявленої імпортером митної вартості товару і його складання безпосередньо контрагентом, в якого здійснено придбання товару, а не виробником відповідного товару, не може бути підставою для невизнання митними органом заявленої митної вартості за ціною контракту (за першим методом).

Вказане, у тому числі, узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, який у постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17 звернув увагу на те, що основними документами які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53), заборонено.

До того ж, Верховний Суд у постанові від 18.01.2018 у справі № К/9901/2542/18 зазначив: «До переліку додаткових документів, визначених ч.3 ст.53 МК, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, а також розрахунок ціни (калькуляція). Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. Положеннями пункту 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа. Отже, з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, умов поставки, не може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі умови поставки».

Жодним нормативно-правовим актом не встановлено затвердженої форми, змісту чи вимог до прайс-листа. Законодавчої дефініції «прайс-лист» у законодавстві не існує, а отже вимог до її оформлення також нема, твердження митниці про невідповідність вимог до прайс-листа цілком безпідставне. У вимозі митного органу не зазначається чи ця комерційна пропозиція повинна стосуватися необмеженого кола осіб, чи покупця. У даному випадку Контрагент направив позивачу прайс-лист, який містить усю необхідну інформацію щодо цін на товари за власним зразком, і до митного контролю була подана та, що отримана у продавця. Вказана обставина не може слугувати підставою для прийняття оскаржуваного рішення. Більше того, прайс-лист не є обов`язковим документом, який в розумінні норм Митного кодексу визначає та/або впливає на числові значення складових митної вартості товару.

Окрім того, як з`ясовано судом, та підтверджено матеріалами справи, наданий до митного оформлення прайс-лист містить в собі відомості щодо імпортованого товару, його продавця, умови поставки та термін його дії, що надає змогу потенційним покупцям приймати рішення щодо фінансової обґрунтованості придбання товару в певний період на певних умовах.

Таким чином, зважаючи на вище окреслене, суд доходить висновку, що декларантом були надані усі необхідні документи, котрі давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, підтверджують числове значення митної вартості товару, та не містять будь - яких розбіжностей, натомість митним органом не наведено достатніх переконливих підстав, за яких заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено, як і не окреслено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, та як наслідок, прийняття спірних Рішень про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

При цьому, суд зазначає, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не може слугувати безумовною підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Натомість, митний орган, як зясовано судом, фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару, які, при цьому, на думку суду, є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, котрі підтверджують митну вартість товарів, однак останні не лише не спростовані контролюючим органом, а й взагалі залишені без реагування.

У Постанові від 01.10.2013 по справі N 21-354а13 Верховний Суд України дійшов висновків, яких дотримується й сучасна судова практика (постанова від 7 травня 2020 року у справі № 1.380.2019.001625, постанова від 11 лютого 2021 року по справі № 826/8228/16), що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, як встановлено судом, митним органом жодним чином не спростовано контрактну ціну оцінюваного товару, об`єктивну можливість і спроможність відповідача визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 МК України. Відповідач не підтвердив належними юридично спроможними доводами/доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Водночас, на думку суду, надані позивачем документи кореспондуються між собою, та містять чітку, позбавлену множинного тлумачення інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності такі відомості підтверджують числові значення митної вартості (її складових), та відповідно унеможливлюють наявність будь - яких сумнівів щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195, у графі 33 Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, зокрема, зазначено, що посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби, у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Проте, приймаючи рішення про визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним резервним методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, як і не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом визначено таку вартість товару, що є порушенням ст.55 МК України.

Також, суд зазначає, що відомості, які містяться в ЄАІС, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору.

Верховний Суд у Постанові від 08.10.2019 по справі № 803/776/17, вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, не подання декларантом документів, перелічених у ч.2 ст.53 МК України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків у вигляді відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, та як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Крім того, Верховний Суд у відповідних правових висновках неодноразово наголошував, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Згідно Рішення п. 71 Європейського суду з прав людини у справі Звежинський проти Польщі позбавлення майна, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності.

Під час втручання необхідно дотримуватися справедливої рівноваги між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (рішення у справі Pressos Compania Naviera S. А. та інші проти Бельгії). Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар.

При цьому, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (рішення у справі Беєлер проти Італії). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок.

Крім цього, згідно з п. 17 рішення у справі TOB Полімерконтейнер проти України, будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати справедливого балансу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Таким чином, зважаючи на вище окреслене, суд доходить висновку щодо протиправності винесення Одеською митницею, як відокремленим підрозділом Державної митної служби, оскаржуваних Рішень про коригування митної вартості товарів від 11.02.2023р. № UA500000/2023/000003/2 від 11.02.2023р.; № UA500000/2023/000004/2 від 11.02.2023р.; № UA500000/2023/000005/2 від 11.02.2023р.», та від 13.02.2023р. № UA500500/2023/000128/2, та відповідно обґрунтованості, і як наслідок, правомірності позовних вимог Підприємства з іноземним капіталом ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ.

Вищевикладене спростовує твердження Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби, наведені у письмовому відзиві на адміністративний позов, а інші доводи, аргументи сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не знівельовують.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Отже, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги адміністративним позовом Підприємства з іноземним капіталом ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби, про визнання протиправними та скасування рішень, підлягають задоволенню, з вище окреслених підстав.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Підприємства з іноземним капіталом ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби, про визнання протиправними та скасування рішень, - задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби, про коригування митної вартості товарів: від 11.02.2023р. № UA500000/2023/000003/2 від 11.02.2023р.; № UA500000/2023/000004/2 від 11.02.2023р.; № UA500000/2023/000005/2 від 11.02.2023р.», та від 13.02.2023р. № UA500500/2023/000128/2.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби (вул. Івана та Юрія Лип, 21 А, м. Одеса, 65078, ) на користь Підприємства з іноземним капіталом ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ (03164, місто Київ, вулиця Академіка Єфремова, будинок 8-А, офіс 55 ) сплачений судовий збір у розмірі 6753 (шість тисяч сімсот п`ятдесят три) грн.23 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Ю.В. Харченко