Справа № 520/27570/23
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 листопада 2023 року № 520/27570/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Білової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Студентська, 5/4, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61024, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Головне Управління Держпраці у Харківській області (, 61022, м. Харків, вул. Алчевських, 40) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення ВП № 72068198 від 26.06.2023 гл.д.в. ВПВР Жданової О.В.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2022 (справа № 520/6934/22), зокрема, зобов`язано Головне управління Держпраці у Харківській області нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 164393,60 грн, як середній заробіток за час вимушеного прогулу, зумовленого незаконним звільненням, з 26.04.2016 по 26.09.2019 у порядку ч. 2 ст. 235 КЗпП та як середній заробіток за час вимушеного прогулу, зумовленого затримкою у виконанні рішення суду про поновлення на роботі, з 27.09.2019 по 18.01.2022 у порядку ст. 236 КЗпП України, з утриманням належних податків і зборів. Постановою гл.д.в. ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження від 21.09.2023 без здійснення всіх необхідних виконавчих дій щодо належного виконання судового рішення у ВП № 72068198 з примусового виконання ВЛ № 520/6934/22 закінчено. Підставою для цього слугували складені гл.д.в. ОСОБА_3 два повідомлення про накладення штрафу, а також, припущення, що рішення суду неможливо виконати без участі Боржника, відсутність поінформованості державного виконавця про вжиті організаційно-правові заходи, спрямовані на виконання судового рішення, попередження про кримінальну відповідальність Позивач не погоджується з вказаною постановою у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 24.10.2023 року відкрито спрощене провадження у справі.

Ухвалу суду було доставлено відповідачу в електронний кабінет ЕС 24.10.2023, що підтверджується звітом про доставку.

Ухвалою суду від 30.10.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, Головне Управління Держпраці у Харківській області (, 61022, м. Харків, вул. Алчевських,40).

Відповідач не погодився з позовними вимогами та направив до суду відзив, в якому зазначив, що виконавчий лист № 520/6934/22, виданий 13.06.2023 року Харківським окружним адміністративним судом, підпадає під категорію «виконання рішень немайнового характеру». Державним виконавцем вжито дії щодо примусового виконання вказаного виконавчого листа відповідно до вимог чинного законодавства.

Від представника третьої особи до суду надійшли пояснення, в яких останній зазначив, що станом на 26.06.2023 у Головному управлінні Держпраці у Харківській області були відсутні кошторисні призначення по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» на 2023 рік, що унеможливлювало виконання у добровільному порядку (шляхом перерахування коштів ОСОБА_1 ) та примусовому порядку (шляхом перерахування коштів на зазначений державним виконавцем рахунок). Комісією з ліквідації Головного управління Держпраці у Харківській області 21.07.2023 був направлений лист №ХК/2/219-ЦА-22 на Державну службу України з питань праці щодо виділення кошторисних призначень з метою виконання рішення суду, копія якого додається. 21.09.2023 постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ждановою Оленою Віталіївною виконавче провадження № 72068198 закінчене. У зв`язку з виділенням Державною службою України з питань праці коштів Головному управлінню Держпраці у Харківській області на кошторисні призначення по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» на 2023 рік станом на 01.11.2023 та з метою виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2022 у справі №520/6934/22, Головне управління Держпраці у Харківській області направило листа ОСОБА_1 вих. № ХК/1/1245-22 від 02.11.2023 з проханням надати реквізити банку та номер рахунку для зарахування середньомісячного заробітку, згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2022 у справі №520/6934/22.

Позивач не погодився з відзивом на адміністративний позов та подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що матеріали справи містять листи Секретаріату Кабінету Міністрів України від 24.08.2023 № М-11684/20-23/1, Мінекономіки від 28.08.2023 № 4706- 05/45274-03, Держпраці від 18.08.2023 № 1410/1/7.2-3В-23а та ГУ Держпраці від 18.09.2023 № ХК/1/1212-22 про вчинення відповідних дій для виконання рішення суду майнового (грошового) характеру щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 суми у розмірі 164393,60 грн. Ухвалою ХОАС від 18.09.2023 (справа № 520/6934/22) заяву г.д.в. Жданової про зміну способу порядку виконання судового рішення залишено без задоволення. Звернення до суду г.д.в. Жданової із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення розцінено як упереджене перешкоджання виконанню рішення суду, яке набрало законної сили, оскільки питання про грошове (майнове) виконання рішення суду прийняте на рівні Міністерства фінансів України, заступника Міністра Мінекономіки Бережної Т.В., яким повідомлено про наявність контролю за виконанням рішення суду (в матеріалах справи є копія листа від 24.08.2023 № 4706-05/44661-03), додатково повідомлено про забезпечення перерозподілу видатків та внесено необхідні зміни до річного та помісячного розпису державного бюджету на 2023 рік за бюджетною програмою КПКВК 1206010 Керівництво та управління у сфері промислової безпеки, охорони та гігієни праці, нагляду за додержанням законодавства про працю, що дозволить Держпраці здійснити виконання судових рішень (в матеріалах справи копія листа від 20.10.2023 №4706-05/56613-09), а також, повідомлено головою Держпраці ОСОБА_4 про здійснення нагляду та контролю за виконанням судового рішення (в матеріалах справи наявна копія листа від 18.08.2023 № 1410/1/7.2-3В-23а).

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

На виконанні у головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Жданової О.В. перебувало виконавче провадження номер за АСВП 72068198 з примусового виконання виконавчого листа № 520/6934/22 від 13.06.2023, виданого Харківським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Держпраці у Харківській області (ідентифікаційний код - 39779919; місцезнаходження - вул. Алчевських, буд. 40, м. Харків, 61002) нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ; місцезнаходження - АДРЕСА_1 ) 164.393 (сто шістдесят чотири тисячі триста дев`яносто три)грн. 60 коп. як середній заробіток за час вимушеного прогулу, зумовленого незаконним звільненням, з 26.04.2016 р. по 26.09.2019р. у порядку частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю та як середній заробіток за час вимушеного прогулу, зумовленого затримкою у виконанні рішення суду про поновлення на роботі, з 27.09.2019р. по 18.01.2022р. у порядку ст.236 Кодексу законів про працю України, з утриманням належних податків і зборів.

20.06.2023 державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 днів з моменту отримання постанови. Копії відповідної постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Вказана постанова направлена боржнику та ним отримана 26.06.2023.

17.07.2023 у зв`язку з невиконанням боржником рішення суду, державним виконавцем, відповідно до ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 5100,00 грн та зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність. Також 19.07.2023 направлено вимогу щодо надання доказів повного виконання рішення згідно з виконавчим документом, а також надання інформації про вжиті заходи, спрямовані на його фактичне та у повному обсязі виконання.

26.07.2023 до Відділу надійшов лист Головного управління Держапраці у Харківській області № 32797/23В, яким повідомлено, що комісією з ліквідації Головного управління Держапраці у Харківській області направлено листа голові Державної служби України з питань праці стосовного виділення кошторисних призначень на 2023 рік по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» в сумі 164 661 грн 60 коп., з метою виконання рішення суду, оскільки Головне управління Державної праці у Харківській області не має кошторисних призначень на 2023 рік по КЕКВ « Інші поточні видатки».

01.08.2023 після встановлення факту повторного невиконання боржником рішення суду, державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 10200,00 грн та зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність та направлено вимогу державного виконавця щодо стану виконання рішення суду. Також 01.08.2023 направлено вимогу щодо надання доказів повного виконання рішення згідно з виконавчим документом, а також надання інформації про вжиті заходи, спрямовані на його фактичне та у повному обсязі виконання.

02.08.2023 до Відділу надійшов лист Головного управління Держапраці у Харківській області № ХК/2/1157-22, яким повідомлено, що комісією з ліквідації Головного управління Держапраці у Харківській області направлено листа голові Державної служби України з питань праці стосовного виділення кошторисних призначень на 2023 рік по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» в сумі 164 661 грн 60 коп., з метою виконання рішення суду, оскільки Головне управління Державної праці у Харківській області не має кошторисних призначень на 2023 рік по КЕКВ « Інші поточні видатки».

11.09.2023 в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем направлено до Харківського окружного адміністративного суду заяву про зміну способу порядку виконання судового рішення (в порядку ст. 378 КАС України).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 у справі № 520/6934/22 заяву про зміну способу та порядку виконання судового рішення залишено без задоволення, зазначено, що у даному конкретному випадку заміна способу захисту права особи у формі зобов`язання вчинити певні дії на спосіб захисту права особи у формі стягнення коштів поза розумним сумнівом означає зміну судом результату вирішення спору, який вже викладений у тексті рішення по справі, що є неможливим.

21.09.2023 державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», та скеровано, на виконання вимог ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» до Головного Управління Національної поліції у Харківській області повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за невиконання рішення суду що набрало законної сили.

В позовних вимогах позивач помилково зазначає дату прийняття спірної постанови про закінчення виконавчого провадження 26.06.2023, в той час як вказану постанову винесено 21.09.2023. Суд вважає вказані недоліки опискою, з огляду на що розглядає справу саме з урахування винесення спірної постанови 21.09.2023.

Отже, підставою для закінчення ВП № 72068198 слугували складеною головним державним виконавцем Ждановою Я.О. два повідомлення про накладення штрафу, неможливість виконання рішення суду без участі боржника, відсутність поінформованості державного виконавця про вжиті організаційно-правові заходи спрямовані на виконання судового рішення, направлення повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за невиконання рішення суду що набрало законної сили.

З вказаної постанови вбачається, що станом на дату її винесення 21.09.2023, рішення суду боржником в повному обсязі не виконано, останнім вчинялися активні дії з метою отримання бюджетних коштів для повного виконання рішення суду, про що поінформований державний виконавець, проте на момент закінчення виконавчого провадження вказані кошти отримані не були, виплату позивачу присуджених сум не проведено, що не заперечується третьої особою в наданих до суду поясненнях.

Доказів протилежного відповідачем не надано.

Отже, станом на день подання позивачем позову виконавче провадження № 72068198 закінчене, інформація щодо вказаного провадження відсутня в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, в той же час, Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2022 у справі № 520/6934/22 в повному обсязі не є виконаним.

Надаючи оцінку обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) в разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із приписами ст. 10 Закону № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений ст. 63 Закону № 1404-VIII.

Так, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 75 Закону № 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, чинним законодавством визначено певний порядок та механізм виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії та міра відповідальності за невиконання рішення зобов`язального характеру.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у зв`язку з невиконанням рішення, було двічі накладено на відповідача штраф за невиконання рішення суду, відповідно, у розмірі 5100 грн та 10200 грн.

Після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження відповідачем також було скеровано до Головного Управління Національної поліції у Харківській області повідомлення про вчинення стягувачем кримінального правопорушення за невиконання рішення суду, що набрало законної сили.

В той же час, суд зазначає, що вчинення дій, визначених ст. 63 Закону, як то, накладення штрафу та направлення повідомлення до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем вжито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Накладення штрафу та направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника у порядку Закону України «Про виконавче провадження» не є єдиними та останніми діями після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій з виконання рішення суду, після яких державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо притягнення боржника до відповідальності (накладення штрафу), а також повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Відтак, здійснюючи примусове виконання судових рішень немайнового характеру, за якими боржники зобов`язані особисто вчинити певні дії, державний виконавець має право здійснювати інші заходи примусового характеру, оскільки не вийде за межі наданих йому повноважень та не буде діяти не у спосіб, встановлений Законом, оскільки сам факт неможливості виконати рішення суду боржником не є підставою закінчення виконавчого провадження.

Той факт, що Законом встановлений окремий порядок, який передбачає винесення постанови про закінчення виконавчого провадження після внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до кримінальної відповідальності, а інших дій не передбачено, не свідчить, однак, про відсутність у державного виконавця права вчиняти інші виконавчі дії з виконання рішення суду, передбачені Законом, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постановах від18 червня 2019 року (справа № 826/14580/16), від 10 вересня 2019 року (справа №320/1801/16-а(2а/320/96/16)).

Крім того, за вказаним виконавчим листом боржника було зобов`язано нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, зумовленого незаконним звільненням, а відтак результат виконання рішення мав відбутися шляхом виплати грошових сум.

Відповідачу від боржника надавалася інформація про те, що комісією з ліквідації Головного управління Держапраці у Харківській області направлено листа голові Державної служби України з питань праці стосовного виділення кошторисних призначень на 2023 рік по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» в сумі 164 661 грн 60 коп., з метою виконання рішення суду, оскільки Головне управління Державної праці у Харківській області не має кошторисних призначень на 2023 рік по КЕКВ « Інші поточні видатки».

Проте відповідачем не вчинено дій для з`ясування результатів вирішення вказаного питання, хоча воно безпосередньо пов`язане з можливістю повного та належного виконання рішення суду щодо позивача.

Так, з Листа Міністерства економіки України від 20.10.2023 вбачається, що останнім на звернення позивача повідомлено, що Мінекономіки забезпечено перерозподіл видатків та внесено необхідні зміни до річного та помісячного розпису державного бюджету на 2023 рік за бюджетною програмою КПКВК 1206010 Керівництво та управління у сфері промислової безпеки, охорони та гігієни праці, нагляду за додержанням законодавства про працю, що дозволить Держпраці здійснити виконання судового рішення.

Проте, станом на день винесення рішення судом присуджені позивачу виплати за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2022 у справі № 520/6934/22 не виплачені.

Суд ввертає увагу, що відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Згідно зі ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України; судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця органу виконавчої служби, суд враховує, що Законом України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень. Крім того, за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця рішення суду не лише залишилось невиконаними, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» («Жовнер проти України», № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

Статтею 10 Закону унормовано, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 3 статті 18 Закону визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (п.1); накладати арешт на кошти та інші цінності боржника (п.7); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (п.22).

Відповідачем не надано суду доказів належної перевірки виконавчого провадження (п.1 ч.3 ст.18 Закону) та здійснення інших зазначених вище дій, враховуючи повідомлені боржником в ході виконавчого провадження обставини вчинення ним дій на отримання необхідних для повного виконання судового рішення коштів. Вказана інформація жодним чином не була взята до уваги державним виконавцем при вирішенні питання про закінчення виконавчого провадження.

Отже, суд приходить до висновку, що постанова про закінчення виконавчого провадження прийнята відповідачем передчасно, без вчинення всіх необхідних дій для досягнення мети наданого позивачу судового захисту, без урахування всіх обставин вчинення боржником (третьою особою у даній справі) дій, направлених на повне виконання судового рішення у справі № 520/6934/22, з огляду на що наявні підстави для її скасування.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

З аналізу вказаних норм вбачається, що у разі скасування постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження у державного виконавця виникає обов`язок щодо вчинення дій з примусового виконання відповідного виконавчого документу.

Отже, позивачем обрано належний та достатній спосіб захисту прав.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що вимоги позову належить задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 271, 272, 287, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 72068198 від 21.09.2023 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Жданової О.В.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 23 листопада 2023 року.

Суддя Білова О.В.