Справа № 703/5018/23
Суддя: Крива Ю. В.
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 703/5018/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2023 року Суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Крива Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП Зінченка Ярослава Анатолійовича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського Управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП Зінченка Ярослава Анатолійовича, Департаменту патрульної поліції, в якому просить суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1194018 від 01 жовтня 2023 року, винесену поліцейським Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Зінченком Я.А., про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції понесені ним судові витрати.

В обґрунтування позову позивач вказує, що постановою серії ЕГА № 1194018 від 01 жовтня 2023 року, що винесена поліцейським Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Зінченком Я.А., його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 51 грн.

Вказану постанову вважає незаконною і такою, що підлягає до скасування із закриттям провадження у справі (п.3 ч.3 ст.286 КАС України) з огляду на таке.

Із оскаржуваної постанови від 01 жовтня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 01 жовтня 2023 року о 02 год. 45 хв. по вул. Байди Вишневецького, 36, в м. Черкаси, перебував на вулиці під час комендантської години в п`яному вигляді з явними ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив громадський порядок і спокій громадян та його притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП, шляхом винесення вказаної постанови.

Позивач вважає, що ця постанова є необґрунтованою та протиправною, суперечить приписам чинного законодавства, вказує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення та сама подія належними та допустимими доказами не підтверджена, а тому підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Так, позивач вказує, що при розгляді справи поліцейським не були з`ясовані і доведені поза розумним сумнівом обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки правопорушення, за яке законом встановлено адміністративну відповідальність.

Водночас зауважив, що з копії відеозапису, наданого на адвокатський запит, обставини, викладені в оскаржуваній постанові серії ЕГА № 1194018 від 01 жовтня 2023 року та протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №74061 від 01 жовтня 2023 року, не відповідають дійсності, а саме відомості про те, що він перебував у п`яному вигляді, чим порушував громадський порядок та спокій громадян, принижував людську гідність та громадську мораль.

Так, при перегляді вказаного відеозапису можливо встановити, що у позивача відсутня така ознака алкогольного сп`яніння, як порушення мови, натомість його мова чітка, зрозуміла, спілкування ввічливе та однозначне, однак наявне хвилювання яке позивач пов`язує виключно з неочікуваним і неприйнятним обвинуваченням, а також зважаючи на обставину, що в той час було оголошено повітряну тривогу. Крім того, будь-яких порушень координації рухів не простежується, при цьому зауважив, що в січні 2023 року позивач переніс тяжку операцію на правій ступні - трьохсуглобовий артродез та рефлексія сухожилків пальців.

Позивач звертає увагу суду на той факт, що під час складення відносно нього постанови про адміністративне правопорушення, ним було заявлено клопотання про необхідність надання йому послуг адвоката. Разом з тим, вказане клопотання поліцейськими було проігноровано та не вжито жодних дій щодо надання можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

З огляду на викладене позивач вважає, що фактичні обставини справи є такими, що не відповідають дійсності, стверджує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, сама подія належними, допустимими, достатніми та безсумнівними доказами не підтверджена, поліцейським порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому оскаржувана постанова серії ЕГА № 1194018 від 01 жовтня 2023 року є протиправною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 12 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали надіслано учасникам справи, а відповідачам також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (за місцем знаходження).

26 жовтня 2023 року на адресу суду від представника відповідача Департаменту патрульної поліції - Лебідь А.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Узагальнені доводи та заперечення наведені у відзиві представника відповідача зводяться до наступного.

Вказує, що працівниками Управління патрульної поліції в Черкаській області, як уповноваженими та відповідальними особами вірно винесено постанову, з дотриманням правил чинного законодавства, а тому немає підстав для її скасування, оскільки доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, останнім суду не надано. Зауважила, що в позовній заяві позивачем не заперечується факт перебування його з ознаками алкогольного сп`яніння у громадському місці.

Крім того, представник відповідача вказує, що твердження позивача щодо відсутності складу вказаного в постанові правопорушення, спростовуються відеозаписом з нагрудної відеокамери працівників поліції «сlip-0».

Зазначила також, що чинним законодавством не передбачено обов`язковий огляд на стан сп`яніння при розгляді справи за ч.1 ст. 178 КУпАП, оскільки особі в такому випадку інкримінується не стан сп`яніння, а п`яний вигляд, який характеризується ознаками зокрема алкогольного сп`яніння, поведінкою особи та інше.

Вважає твердження позивача щодо відсутності захисника при складанні оскаржуваної постанови таким, що не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень. При цьому зауважує, що законом не визначено обов`язкової участі адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, також позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку. Крім того, вважає, що реалізація права позивача щодо можливості скористатися правовою допомогою забезпечується під час оскарження безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень у суді.

Щодо вимоги позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення представник відповідача зазначила, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених ст. 221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відтак вважає, що викладені позивачем доводи не є належним обґрунтуванням адміністративного позову, щодо порушення поліцейським норм матеріального чи процесуального права та не спростовують наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 178 КУпАП, вказує, що поліцейський діяв виключно на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України і постанова винесена ним з дотриманням та у повній відповідності норм матеріального і процесуального права.

Відтак, просила суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, представник відповідача вказує, що заявлена позивачем сума витрат на правничу допомогу не відповідає критеріям співмірності з огляду на те, що позовна заява про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення є типовою, не потребує спеціальних знань, а тому, відповідно, не потребує значних витрат у часі чи матеріальних затрат. Крім того, на думку представника відповідача сума витрат, понесених за отримання професійної правничою допомоги, яка за твердженням позивача становить 5000 грн., більше ніж у 98 разів перевищує розмір накладеного стягнення - 51 грн. При цьому жодних доказів того, що справа має велике значення для позивача, в тому числі впливом вирішення справи на його репутацію чи публічним інтересом до справи, позовна заява не містить. Крім того, зауважила, що додатки позовної заяви не містять жодного розрахунку таких витрат, а долучений до матеріалів справи договір конкретизує виключно тарифікацію послуг адвоката за участь у судовому засіданні. Натомість дана справа, у відповідності до ухвали суду про відкриття провадження у справі, розглядається за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також вказала, що жодних документальних підтверджень фактичного понесення витрат на правову допомогу до позовної заяви не долучено, що у сукупності з вищевикладеним вказує на безпідставність пред`явлення вимоги про стягнення з Відповідача 2 судових витрат на професійну правничу допомогу на суму 5000 грн.

Правом на надання відповіді на відзив позивач не скористався.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що постановою поліцейського Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Зінченка Я.А. серії ЕГА № 1194018 від 01 жовтня 2023 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 51 грн. за те, що він 01 жовтня 2023 року о 02 год. 45 хв. по вул. Байди Вишневецького, 36, в м. Черкаси, перебував на вулиці під час комендантської години в п`яному вигляді з явними ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив громадський порядок і спокій громадян.

Частина 1 статті 178 КУпАП передбачає відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль, що тягне за собою попередження або накладення штрафу від одного до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у появі в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого та непрямого умислу.

Поняття громадського місця визначено в ст. 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення».

Громадське місце частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Не відносяться до громадських місць, де громадський порядок може бути порушений: житло (приватні будинки, квартири, місця загального користування в багатоповерхівках), виробничі приміщення, приміщення закритого типу тощо.

Відповідно до ст. 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Ст. 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП) передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС ) визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1,2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція ) передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Таким чином судом визнається обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У даному випадку відсутні належні та допустимі докази які б свідчили про факт знаходження ОСОБА_1 01 жовтня 2023 року о 02 год. 45 хв. по АДРЕСА_1 у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Суд відхиляє доводи представника, що викладені позивачем доводи не є належним обґрунтуванням адміністративного позову, щодо порушення поліцейським норм матеріального чи процесуального права, які не спростовують наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 178 КУпАП, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи доказами відео фіксації.

Так, позивач на підтвердження обставин, викладених ним у позові надав суду відеозапис з нагрудної камери поліцейського, в свою чергу, на підтвердження правомірності свого рішення відповідач також надав до суду компакт-диск із відеозаписом події з нагрудної камери поліцейського.

Суд дослідивши наявні в матеріалах справи відеозаписи з місця події установив, що на відеозаписах не зафіксовано вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 178 КУпАП.

Так, з перегляду вказаних відеозаписів судом встановлено, що у вказаний в постанові про адміністративне правопорушення день та час ОСОБА_1 разом із своєю знайомою перебував біля приміщення Черкаської міської ради, пояснив поліцейському, що присів на лавку відпочити, оскільки після перенесеної операції на нозі йому важко ходити, однак поліцейський, зауваживши, що у ОСОБА_1 наявні ознаки перебування у стані алкогольного сп`яніння, не встановивши фактичних обставин справи, прийшов до хибного висновку, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.178 КУпАП.

Відеозаписом встановлено перебіг подій, які передували винесенню стосовно позивача оскаржуваної постанови, зокрема зафіксовано, що поліцейський повідомляє ОСОБА_1 про те, що останній буде притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.178. При цьому при перегляді вказаних відеофайлів не встановлено доказів перебування ОСОБА_1 саме у п`яному вигляді та відсутні докази фіксації поведінки останнього, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Крім того, за змістом ст. ст. 254 і 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, яким фіксується факт адміністративного правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі. До складання протоколу та його змісту пред`являють спеціальні вимоги. Протокол про адміністративне правопорушення повинен містити, зокрема, викладення суті адміністративного правопорушення.

Разом з тим, протокол серії ВАВ № 374061 від 01 жовтня 2023 року про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не містить детального опису фактичних обставин подій, які відбувались.

Так, згідно з протоколом серії ВАВ № 374061 та згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 01 жовтня 2023 року о 02 год. 45 хв. перебував на вулиці у п`яному вигляді з явними ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушував громадський порядок та спокій громадян, принижував людську гідність та громадську мораль.

При цьому слід зауважити, що такої кваліфікуючої ознаки як порушення громадського порядку та спокою громадян стаття 178 КУпАП не містить.

Крім того, з протоколу серії ВАВ № 374061 та оскаржуваної постанови не зрозуміло, яким саме чином ОСОБА_1 ображав людську гідність і громадську мораль. Посилання в протоколі та в постанові на той факт, що ОСОБА_1 нібито був нетверезим, будь якими доказами не підтверджується (освідування за допомогою технічних засобів не проводилось, покази свідків відсутні). Сам по собі факт «нестійкої ходи» у темний час доби без наявного вуличного освітлення не може свідчить про те, що ОСОБА_1 перебував в стані сп`яніння. «Нестійка хода» може бути наслідком втоми, наявності травми або захворювання, обережності в умовах недостатнього освітлення з метою попередження травмування тощо). Крім того, не підтверджується і будь якими доказами, що позивач своє поведінкою ображав людську гідність і громадську мораль, а також, що він перебував в неохайному вигляді, що є само по собі суб`єктивно-оціночним поняттям.

При цьому, посилання поліцейського на наявність запаху алкоголю з ротової порожнини ОСОБА_1 у день та час вказаний у постанові про адміністративне правопорушення не є доказом а ні знаходження його у п`яному вигляді, а ні образи таким видом або поведінкою внаслідок сп`яніння людської гідності та громадської моралі.

Діями, які утворюють об`єктивну сторону правопорушення, є поява в громадських місцях у нетверезому стані, що ображає людську гідність і громадську мораль, під якою необхідно розуміти: поведінку особи у стані сп`яніння, яка явно порушує загальновизнані норми (непристойні висловлювання або жести, грубі вигуки, нав`язливе ставлення до громадян тощо); коли порушник має непристойний зовнішній вигляд, що викликає відразу (брудний, мокрий, розстебнутий одяг тощо); через сп`яніння особа повністю чи значною мірою втратила орієнтування (безцільно стоїть чи безцільно пересувається з місця на місце, у неї порушена координація рухів, звідси - нестійкість, хитка хода); п`яний повністю безпорадний (у непритомному стані). До того ж не має значення вид ужитого напою, що містив алкогольну складову (це може бути пиво або інший слабоалкогольний напій), які не віднесені до спиртних напоїв та розпивання яких у громадських місцях не заборонено.

Тобто, адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 178 КУпАП, настає у випадку не тільки з огляду на факт знаходження особи в громадських місцях у п`яному вигляді, а коли особа, яка перебуває у такому стані, своєю поведінкою чи зовнішнім виглядом ображає людську гідність і громадську мораль.

За таких обставин твердження позивача на заперечення факту порушення КУпАП заслуговують на увагу, як і твердження того що постанова є незаконною, оскільки не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутністю належних доказів та з грубим порушенням чинного законодавства.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідачем правомірність свого рішення не доведено. Так, Департаментом патрульної поліції, в порушення приписів ч.2 ст.77 КАС України, не надано належних доказів, що позивач перебуваючи в громадському місці у п`яному вигляді, своєю поведінкою порушує загальновизнані норми, має непристойний зовнішній вигляд, чим ображає людську гідність і громадську мораль.

Більше того, в оскаржуваній постанові навіть не зазначено в чому виразилась поведінка ОСОБА_1 , яка образила людську гідність і громадську мораль, вказані кваліфікуючі ознаки, які утворюють об`єктивну сторону вказаного адміністративного правопорушення взагалі не зазначені у оскаржуваній позивачем постанові. Натомість у вказаній постанові вказано кваліфікуючі ознаки, що утворюють об`єктивну сторону зовсім іншого адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП, хоча дії позивача кваліфіковано за ч. 1 ст. 178 КУпАП.

Слід зазначити, що необхідною умовою притягнення до адміністративної відповідальності є наявність вини у особи, що вчинила адміністративне правопорушення.

При цьому, постанова про адміністративне правопорушення як юридичний документ, яка містить дані про обставини вчиненого правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів щодо обставин правопорушення є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП.

Як слідує з матеріалів справи, у постанові про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме наявні докази вини у скоєнні позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП.

За таких обставин, надані відеозаписи не доводять вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 178 КУпАП, а наявність самої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Будь-яких доказів в підтвердження появи ОСОБА_1 у заборонених законом місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль, які б становили склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП, матеріали справи не містять.

Відсутність належних та достатніх доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 178 КУпАП, ставлять під сумнів висновок суб`єкта владних повноважень про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає, що відповідач, приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності в даному випадку в порушення вимог ст.19 Конституції України, ст.ст.7,245,252,280 КУпАП не з`ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винуватий позивач в його вчиненні, фактичні обставини справи не встановив, належних та допустимих доказів на їх підтвердження не зібрав та не оцінив, в постанові належним чином не обґрунтував свої висновки щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідних доказів не навів, у зв`язку з чим прийняте ним рішення про накладання адміністративного стягнення є незаконним та необґрунтованим і не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, у зв`язку з чим суд вважає необхідним визнати його протиправним та скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 1 ст. 178 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю.

Стаття 132 КАС України визначає види судових витрат, згідно з якою судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 429 грн. 44 коп. (а.с.1).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 139 КАС України, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 429 грн. 44 коп.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №757/52466/18-а та Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17.

Щодо відшкодування понесених витрат на правничу допомогу в позовній заяві позивачем було заявлено, що відповідно до абз.2 ч.7 ст.139 КАС України докази понесення позивачем таких витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Керуючись ст. ст. 241-243,245,246,250,295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП Зінченка Ярослава Анатолійовича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову ЕГА № 1194018 від 01 жовтня 2023 року, винесену поліцейським Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Зінченком Ярославом Анатолійовичем, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 178 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 51 грн.

Закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 429 (чотириста двадцять дев`ять) грн. 44 (сорок чотири) коп.

Рішення може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Ю. В. Крива