Справа № 380/3477/23
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 рокусправа № 380/3477/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі

головуючої судді Желік О.М.,

за участю секретаря судового засідання Клочко Н.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Гелемея Ю.Н.,

представника відповідача 1 Пухлія В.В.,

представника відповідача 2 Пензова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Закарпатської митниці Держмитслужби про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на роботі, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Закарпатської митниці Держмитслужби із вимогами:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної митної служби України від 05 січня 2023 року № 4-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Закарпатської митниці Держмитслужби від 23.01.2023 року №63-о «Про особовий склад»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника митного поста «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.01.2023 Державною митною службою України видано наказ №4-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» щодо ОСОБА_1 у вигляді звільнення з посади та припинення державної служби.

Позивач зазначає, що як вбачається з вищевказаного наказу, за результатами дисциплінарного провадження встановлено, що згідно листа ДБР №30113-22/10-5/02-01-13412/22 від 10.12.2022 та доповідної записки Департаменту по роботі з персоналом та Департаменту внутрішньої безпеки, Держмитслужбою отримано оперативну інформацію з приводу того, що стосовно позивача здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000765, відомості про яке внесено до ЄРДР 22.09.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

23.01.2023, на підставі результатів дисциплінарного провадження, наказом №63-о, Закарпатської митниці звільнено ОСОБА_1 з посади начальника митного поста «Тиса», припинено дію контракту про проходження державної служби від 09.09.2021, про що внесено запис у трудову книжку.

Позивач вважає, що наказ Державної митної служби України від 05.01.2023 №4-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» та наказ Закарпатської митниці Держмитслужби від 23.01.2023 №63-о «Про особовий склад» є протиправними та такими, що порушують його права та законні інтереси, оскільки лист ДБР, в якому викладені твердження з матеріалів досудового розслідування, що не перевірені в порядку кримінального судочинства, не може бути доказом вчинення дисциплінарного правопорушення та підставою для звільнення з державної служби.

Позивач стверджує, що у наказі від 05.01.2023 року №4-дс, «Про застосування дисциплінарного стягнення» зазначено, що позивач допустив несумлінне виконання посадових обов`язків, неповагу до прав, свобод і законних інтересів громадянина, честі держави, що свідчить про вчинення ним таких дисциплінарних проступків, як порушення Присяги державного службовця та вчинення дій, що шкодять авторитету державної служби. Водночас відповідачем 1 не встановлено, в чому саме полягало несумлінне виконання позивачем своїх посадових обов`язків та неповага до прав, свобод і законних інтересів громадянина.

Таким чином позивач резюмує, що звільнення за порушення присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за насідками, до яких вони призводять.

Окрім цього позивач зазначає, що відповідач 1 належним чином не обґрунтував необхідність застосування до нього найсуворішого виду дисциплінарного стягнення та неможливість застосування іншого, крім звільнення з посади державної служби, виду дисциплінарного стягнення, при тому, що останній за час перебування на посаді не притягувався до дисциплінарної відповідальності та за місцем роботи характеризується загалом позитивно; обставин, які обтяжують відповідальність позивача, під час дисциплінарного провадження не встановлено. Не було надано й жодної оцінки тому факту, що перед прийняттям оскаржуваного наказу відповідачем 1 не надано оцінки тяжкості наслідків (збитків), які настали внаслідок дій позивача.

Позивач також звертає увагу на те, що відповідачем 1 порушено встановлені ч. 4 ст. 74 Закону України «Про державну службу» гарантії прав позивача як державного службовця під час застосування дисциплінарного стягнення, а з аналізу інформаційних ресурсів, у яких висвітлено факт затримання позивача, вбачається, що розміщена інформація не виявила значного суспільного інтересу серед користувачів.

Ухвалою судді від 27.02.2023 відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 04.07.2023 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача 2 про залишення без розгляду позовної заяви у зв`язку із пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Позиція відповідача 1 викладена у відзиві на позовну заяву (вх. №19492 від 22.03.2023), у якому представник щодо задоволення позову заперечив та вказав, що підставою для порушення дисциплінарного провадження та винесення оскаржуваного наказу 05.01.2023 №4-дс стосовно позивача стали подання Дисциплінарної комісії для здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 від 28.12.2022 № 12-03/860, доповідна записка Департаменту по роботі з персоналом та Департаменту внутрішньої безпеки від 16.11.2022 № 12/12-03/738 та наказ Держмитслужби від 16.11.2022 № 29-дс «Про порушення дисциплінарного провадження». З доповідної записки Департаменту по роботі з персоналом та Департаменту внутрішньої безпеки від 16.11.2022 № 12/12-03/738 Держмитслужбою отримано оперативну інформацію з приводу того, що слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000765, відомості про яке внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 22.09.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України. Під час здійснення дисциплінарного провадження Дисциплінарною комісією службовою запискою Департаменту внутрішньої безпеки від 23.12.2022 отримано копію листа ДБР на адресу Держмитслужби від 19.12.2022 № 30113-22/10-5/02-01-13412/22. Зі змісту листа вбачається, що 16.11.2022 в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України працівниками ДБР затримано начальника митного поста «Тиса» Закарпатської митниці ОСОБА_1 та його заступника начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Тиса» Закарпатської митниці ОСОБА_2 за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 368 Кримінального кодексу України. 17.11.2022 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України. 18.11.2022 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва щодо позивача застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Представник відповідача 1 зазначає, що як вбачається з листа ДБР від 19.12.2022 №30113-22/10-5/02-01-13412/22, надісланого Держмитслужбі, вимагання та отримання неправомірної вигоди організував Позивач.

Окрім цього, службовою запискою Департаменту внутрішньої безпеки від 21.12.2022 №25/187 поінформовано дисциплінарну комісію про моніторинг засобів масової інформації, за результатом якого встановлено, що факт затримання ОСОБА_1 та його заступника ОСОБА_2 висвітлено в багатьох інтернет-ресурсах.

Також на згаданий факт затримання посадових осіб Закарпатської митниці звернуто увагу Держмитслужби Головою Комітету Верховної Ради України з питань фінансів, податкової та митної політики ОСОБА_5 листом від 21.11.2022 № 20д9/7-2022/198476.

Представник відповідача 1 наголошує на тому, що зазначені в листі ДБР факти, про які вказано у листі Комітету Верховної Ради України з питань фінансів, податкової та митної політики висвітлено у відкритих джерелах, зокрема судової влади, а також такі набули розголосу у засобах масової інформації, викликали значний суспільний резонанс та нанесли шкоду Держмитслужбі, як органу публічної влади у вигляді підриву довіри та репутаційних втрат з огляду на рівень посади, яку займав позивач. При цьому, допущений позивачем дисциплінарний проступок характеризується шкідливим впливом на рівень службової дисципліни в Держмитслужбі та шкодить її авторитету, як державному органу, в цілому.

Представник відповідача 1 вказує, що скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, свідчить про порушення Присяги державного службовця.

Таким чином, дисциплінарною комісією за результатами проведеного дисциплінарного провадження було встановлено, що ОСОБА_1 несумлінно виконував посадові обов`язки, допустив неповагу до честі держави, що у свою чергу свідчить про вчинення ним таких дисциплінарних проступків: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) вчинення дій, що шкодять авторитету державної служби.

Відтак, представник відповідача 1 підсумовує, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника митного поста «Тиса» Закарпатської митниці, як державного службовця, на якого розповсюджується дія Закону №889-VIII, своїми діями в порушення Присяги державного службовця, вчинив проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призвело до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків на вказаній посаді.

Щодо тверджень позивача, що Держмитслужбою порушено встановлені ч.4 ст. 74 Закону №889 гарантії прав позивача як державного службовця під час застосування дисциплінарного стягнення, представник відповідача 1 повідомив, що відповідно до витягу з Електронного реєстру листків непрацездатності листок непрацездатності від 17.01.2023 № 6225743-1, виданий ОСОБА_1 закрито 20.01.2023. Отже, позивач з 03.01.2023 по 20.01.2023 перебував у стані тимчасової непрацездатності, тому наказом Держмитслужби від 05.01.2023 № 4-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» днем звільнення визначено перший робочий день наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності. Першим робочим днем ОСОБА_1 було визначено 23.01.2023 на підставі наказу Закарпатської митниці від 23.01.2023 №63-0.

Позиція відповідача 2 викладена у відзиві на позовну заяву (вх. №21839 від 30.03.2023), у якому представник щодо задоволення позову заперечив та вказав, що як встановлено на підставі належних і допустимих доказів, позивач, спільно із заступником начальника митного поста - начальником відділу митного оформлення №1 митного поста «Тиса» Закарпатської митниці ОСОБА_2 брав безпосередню участь в створенні у протиправний спосіб умов для прискорення процедури митного оформлення транспортних засобів ТОВ «ГРАНДЕС ТУР» в зоні діяльності митного поста «Тиса» Закарпатської митниці, в тому числі забезпеченні не створення службовими особами митного поста штучних перешкод під час виконання митних формальностей, а також в отриманні неправомірної вигоди.

Відомості про зазначені вище події були опубліковані на офіційних веб-сайтах ДБР України, Закарпатської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора України, а також на їхніх офіційних сторінках у соціальній мережі Facebook. Публікації аналогічного змісту з ідентичними фото- та відеоматеріалами, із посиланням на зазначені вище офіційні веб-сайти державних органів України та на офіційні сторінки цих структур в мережі Facebook, також наявні і на інших інформаційних Інтернет ресурсах.

Більш того, інформаційні відеоматеріали, подекуди з вкрай негативними коментарями ведучих на адресу митних органів України, були оприлюднені в етерах багатьох загальнонаціональних телевізійних каналів, зокрема: 1+1, «Київ», тощо.

Таким чином, як зазначає представник відповідача 2, інформація про факт затримання працівниками правоохоронних органів керівників митного поста «Тиса» була опублікована на значній кількості офіційних сайтів державних органів України, національних Інтернет ресурсах і стала предметом глибокого обурення громадянського суспільства, факти набули широкого національного інформаційного розголосу та значного медійного резонансу, що має негативні (шкідливі) наслідки, дискредитує не тільки посадову особу, а й державний орган, в якому така особа працює і призвела до приниження авторитету державної служби, митних органів України та їх посадових осіб, а також Закарпатської митниці, зокрема.

Представник відповідача 2 наголошує, що в даному випадку, зустрічі позивача із представником ТОВ «ГРАНДЕС ТУР», тобто з особою яка є підконтрольною в силу службових повноважень позивача, поза робочим місцем, обговорення умов пропуску транспортних засобів через пункт пропуску «Тиса», отримання за вказівкою позивача заступником позивача неправомірної винагороди, вказує на вчинки, які повністю суперечать покладеним на позивача обов`язкам, підривають довіру до нього як носія влади, та унеможливлюють подальше виконання ним своїх функцій.

Представник відповідача відмічає, що вищевказані дії позивач допустив в умовах воєнного стану, коли весь державний механізм, кожен державний службовець повинен працювати з максимальною віддачею, всіма своїми діями сприяти та наближувати Перемогу. В той час, коли вся країна працює для єдиної надмети, позивач допустив вчинки які викликають обурення та огиду у всього суспільства.

04.07.2023 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні, що відбулось 14.11.2023, позивач та його представник поданий позов підтримали та просили такий задовольнити. Представники відповідачів щодо задоволення позову заперечили.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Згідно доповідної записки Департаменту по робіт з персоналом та Департаменту внутрішньої безпеки №12/12-03/738 від 16.11.2022 Держмитслужбою отримано оперативну інформацію з приводу того, що слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000765, відомості про яке внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 22.09.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України, проведено наступні слідчі дії або процесуальні дії стосовно начальника митного поста «Тиса» Закарпатської області ОСОБА_1 та заступника начальника митного поста начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Тиса» Закарпатської області ОСОБА_2 .

До Державної митної служби України надійшов лист Державного бюро розслідувань від 19 грудня 2022 року №30113-22/10-05-02-01-12112/22, яким повідомлено, що першим відділом Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000765, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.09.2022 року за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та за підозрою ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Зі змісту листа вбачається, зокрема, що 16.11.2022 в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України працівниками ДБР затримано начальника митного поста «Тиса» Закарпатської митниці ОСОБА_1 та його заступника - начальника відділу митного оформлення № 1 митного поста «Тиса» Закарпатської митниці ОСОБА_2 за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 368 Кримінального кодексу України. 17.11.2022 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України. 18.11.2022 слідчим суддею Печерського районного суду м.Києва щодо позивача застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до подання дисциплінарної комісії для здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_6 за результатами розгляду дисциплінарної справи з висновком про наявність у діях начальника митного поста «Тиса» Закарпатської митниці Володимира Коцура дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності №12-03/860 від 28.12.2022, за результатом розгляду дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_1 комісія дійшла висновку про наявність у діях останнього дисциплінарного проступку проти інтересів державної служби, що суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього, як до керівника підрозділу органу державної влади, що призводить до приниження авторитету державної служби та унеможливлює виконання ним своїх обов`язків. У зв`язку з цим рекомендовано застосувати до ОСОБА_6 , начальника митного поста «Тиса» Закарпатської митниці, дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади державної служби, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 66 Закону №889-VIII.

05.01.2023 Державною митною службою України видано наказ №4-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» щодо ОСОБА_1 у вигляді звільнення з посади та припинення державної служби за порушення Присяги державного службовця та вчинення дій, що шкодять авторитету державної служби, визначивши днем звільнення перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, припинивши дію контракту про проходження державної служби від 09.09.2021 №27.

23.01.2023 Державною митною службою України видано наказ №63-о «Про особовий склад», яким визначено 23.01.2023 днем звільнення ОСОБА_1 та припинення дії контракту про проходження державної служби від 09.09.2021 №27.

Вважаючи протиправними накази Державної митної служби України №4-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» від 05.01.2023 та №63-о «Про особовий склад» від 23.01.2023, позивач звернувся до суду з метою їх скасування та поновлення на роботі.

Вирішуючи справу суд керується наступним.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначає Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №889-VIII).

Як передбачено ст.8 Закону №889-VIII, державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

У разі виявлення державним службовцем під час його службової діяльності або поза її межами фактів порушення вимог цього Закону з боку державних органів, їх посадових осіб він зобов`язаний звернутися для забезпечення законності до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Вимогами ст.64 Закону №889-VIII передбачено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Відповідно до ст.65 Закону №889-VIII, підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарними проступками є:

1) порушення Присяги державного службовця;

2) порушення правил етичної поведінки державних службовців;

3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;

4) дії, що шкодять авторитету державної служби;

5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;

6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку;

7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення;

8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця;

9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;

9-1) порушення вимог Закону України «Про запобігання загрозам національній безпеці, пов`язаним із надмірним впливом осіб, які мають значну економічну та політичну вагу в суспільному житті (олігархів)» у частині подання, дотримання строків подання декларації про контакти державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «А» або «Б»;

10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби;

11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення;

12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу кримінального або адміністративного правопорушення;

15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Як передбачено частиною 1 статті 68 Закону №889-VIII дисциплінарні провадження ініціюються суб`єктом призначення.

Частиною 2 статті 68 Закону №889-VIII встановлено, що дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються):

- на державних службовців, які займають посади державної служби категорії А: зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення з урахуванням пропозиції Комісії;

- на державних службовців, які займають посади державної служби категорій Б і В: зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону №889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Згідно з ч.1 ст.69 Закону №889-VIII, для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Статтею 71 Закону №889-VIII визначено, що Порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок здійснення дисциплінарного провадження визначає, зокрема: 1) повноваження та порядок роботи дисциплінарної комісії; 2) порядок формування дисциплінарної комісії; 3) порядок здійснення дисциплінарного провадження у разі неможливості утворення або функціонування дисциплінарної комісії у державному органі.

Порядок здійснення дисциплінарного провадження, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1039 (далі - Порядок № 1039).

Вимогами п. 4, 7, 13, 24 Порядку № 1039 визначено, що дисциплінарне провадження розпочинається з дати видання наказу (розпорядження) про порушення дисциплінарного провадження та завершується виданням наказу (розпорядження) про накладення на державного службовця, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження (далі - державний службовець), дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

Для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія.

Комісія, дисциплінарна комісія у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, що регулюють питання здійснення дисциплінарних проваджень, і цим Порядком.

З метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Як передбачено п. 33 Порядку № 1039, комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.

Комісія, дисциплінарна комісія повинна встановити:

чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження;

чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку;

чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби;

чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності;

який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.

Відповідно до п.34 Порядку № 1039 результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії. Пропозиція (подання) готується Комісією, дисциплінарною комісією після прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи та підписується усіма її членами, які брали участь у голосуванні.

Члени Комісії, дисциплінарної комісії мають право викласти свою окрему думку, яка додається до пропозиції (подання).

Відтак, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника. Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю: Кодексом законів про працю України, Законом № 889-VIII, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації.

Крім того, наказ, як документ офіційно-ділового стилю повинен характеризуватися точністю, стислістю і зрозумілістю викладення. Зрозумілість наказу полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту наказу. Наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 09.12.2019 справі № 813/3820/17 та від 01.11.2022 у справі № 380/3045/21.

Як встановлено судом, оскаржуваним наказом від 05.01.2023 №4-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади за порушення Присяги державного службовця, за вчинення дій, що шкодять авторитету державної служби.

Наказом №63-о «Про особовий склад» від 23.01.2023 визначено дату звільнення позивача 23.01.2023.

Так, за результатами дисциплінарного провадження встановлено, що відповідно до доповідної записки Департаменту по роботі з персоналом Державної митної служби України та Департаменту внутрішньої безпеки Державної митної служби України від 16 листопада 2022 року № 2/12-03/738 та матеріалів отриманих дисциплінарною комісією, Першим відділом Управління досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000765, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.09.2022 року за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та за підозрою ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

16.11.2022 в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України працівниками ДБР затримано начальника митного поста «Тиса» Закарпатської митниці ОСОБА_1 та його заступника - начальника відділу митного оформлення № 1 митного поста «Тиса» Закарпатської митниці ОСОБА_2 за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 368 Кримінального кодексу України.

17.11.2022 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України.

18.11.2022 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва щодо Позивача застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

24.11.2022 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ухвалено рішення про відсторонення від посади начальника митного поста «Тиса» Закарпатської митниці ОСОБА_1 та заступника начальника митного поста начальника відділу митного оформлення № 1 митного поста «Тиса» Закарпатської області ОСОБА_2 , строком до 16.01.2023 року.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді заступника начальника митного поста начальника відділу митного оформлення № 1 митного поста «Тиса» Закарпатської митниці, здійснюючи як працівник органу, що реалізує державну митну політику правозастовні та правоохоронні функції, будучи працівником правоохоронного органу та службовою особою, яка займає відповідальне становище, незважаючи на обов`язок неухильно дотримувати вищезазначених норм законодавства, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, знехтував цими вимогами і з використанням наданої йому влади та службового становища, діючи в інтересах третьої особи ТОВ «ГРАНДЕС ТУР», за попередньою змовою з начальником митного поста «Тиса» Закарпатської митниці ОСОБА_1 , яким у вересні 2022 року висунуто вимогу представнику зазначеного товариства ОСОБА_7 надати йому, а в разі його відсутності ОСОБА_2 на постійній основі неправомірну вигоду у грошовій одиниці Євро в сумах, які будуть ним визначатись з урахуванням об`ємів здійснених ТОВ «ГРАНДЕС ТУР» перевезень, за не створення його підлеглими штучних перешкод під час виконання митних формальностей при в`їзді автобусів зазначеного товариства в Україну, одержав 22.10.2022 року, 28.10.2022 року та 16.11.2022 року разом із ОСОБА_1 від ОСОБА_7 неправомірну вигоду на загальну суму 10600 Євро, що згідно з офіційним курсом Національного банку України становить 398752 грн.

Відомості про вищевказані події були опубліковані на офіційному веб-сайті ДБР України, Закарпатської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора України, а також на їхніх офіційних сторінках у соціальній мережі Facebоok.

Суд зазначає, що ч. 1 ст. 36 Закону №889-VIII передбачено, що особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця такого змісту: «Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки».

Складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. Так, порушення Присяги може бути наслідком недодержання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) норм проходження публічної служби.

З вищевказаних норм Закону № 889-VIII слідує, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчиненням ним дисциплінарного проступку, під яким розуміється вчинення протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Невиконання службових обов`язків це бездіяльність державного службовця за реальної можливості діяти так, як того вимагають закони, трудовий договір, посадова інструкція та інші праві акти, або ж, навпаки, дія державного службовця, якщо він мав утриматися від її вчинення.

Неналежне виконання таких обов`язків це дії державного службовця, що не відповідають закону й умовам, що склалися, або хоча й відповідають їм, проте вчиняться з порушенням установленого порядку і строків їх виконання, з недотриманням форми й обсягу виконання, а також виконання їх у неналежному місці або неналежним суб`єктом.

Ознакою дисциплінарного проступку є його протиправність, яка виявляється в тому, що тільки те діяння може бути дисциплінарним проступком, яке прямо передбачено законами України. Якщо в діях державного службовця немає протиправності, це позбавляє невиконання чи неналежне виконання ним своїх службових обов`язків характеру дисциплінарного проступку й не дозволяє застосовувати до нього дисциплінарного стягнення.

Одним із дисциплінарних проступків є порушення Присяги державного службовця.

З наведеного у статті 36 Закону № 889-VIII тексту Присяги державного службовця, судом вбачається, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов`язання державного службовця.

Аналогічний висновок міститься у рішенні Конституційного Суду України від 11.03.2011 року у справі № 2-рп/2011.

Таким чином під порушенням Присяги державного службовця слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Незначні факти порушення, які суттєво не впливають на роботу органу, не можуть бути підставою для припинення державної служби за порушення Присяги.

Присяга державного службовця передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Отже порушення Присяги це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків державного службовця. Про несумлінність дій (бездіяльності) державного службовця свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, з підстави припинення державної служби за порушення Присяги мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування.

При цьому необхідно враховувати, що наслідком вчинення дисциплінарного правопорушення можуть бути припинення державної служби за порушення Присяги або звільнення, які є санкціями різних рівнів відповідальності і не можуть застосовуватись як альтернативні.

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення з державної служби за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням порядку та строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

З матеріалів справи встановлено, що позивача звільнено з посади державної служби, у зв`язку з тим, що перебуваючи на посаді державного службовця на якого поширюється дія Закону України «Про державну службу», своїми діями в порушення Присяги державного службовця він вчинив проступки проти інтересів служби, які суперечать покладеним на нього обов`язкам, підривають довіру до нього, як до носія влади.

На переконання суду, встановлені за результатами дисциплінарного провадження дисциплінарні проступки знайшли своє підтвердження під час розгляду даної адміністративної справи та є вчинками, які дискредитують систему органів влади, відтак, є підставою для звільнення позивача.

У той же час, позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували наведені вище факти та обставини.

В той же час, набуття розголосу про зазначені події у засобах масової інформації нанесли шкоду Держмитслужбі у вигляді підриву довіри та репутаційних втрат з огляду на рівень посади, яку займав позивач.

Отже, суд погоджується з висновками відповідача про наявність достатніх підстав для звільнення позивача із займаної ним посади державної служби за порушення Присяги державного службовця.

Встановлені дисциплінарним провадженням вказані вище обставини вчинення позивачем дисциплінарних проступків підтверджуються наявними матеріалами справи, що є достатніми для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби.

Щодо твердження позивача про те, що спірні накази є протиправними внаслідок того, що такі прийняті на підставі матеріалів досудового розслідування, що не перевірені в порядку кримінального судочинства, суд зазначає, що рішення про захід впливу у вигляді звільнення вжито до позивача за порушення Присяги державного службовця та вчинення дій, що шкодять авторитету державної служби.

Тобто, наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності ґрунтується на самостійних підставах, натомість, встановлення вини позивача у скоєнні злочину є компетенцією кримінального суду.

Суд зазначає, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу державну службу, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 4 частини першої статті 87 Закону №889-VIII у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання нею службової дисципліни.

До схожих правових висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 30.08.2022 у справі №120/8381/20-а.

Застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним. Дисциплінарний проступок позивача виявився у порушенні Присяги державного службовця та вчиненні дій проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призвело до приниження державного органу та унеможливлення подальшого виконання ним своїх обов`язків. Така оцінка відповідача пов`язана із діями, які були виявлені під час досудового розслідування у межах кримінального провадження №0000765.

Рішення у кримінальному провадженні не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у цьому випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі Кримінального кодексу України. Предметом цього спору є порушення позивачем службової дисципліни.

Також суд враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85).

Гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Суд враховує й позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Зважаючи на викладене, на переконання суду, наказ Державної митної служби України від 05 січня 2023 року № 4-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» та наказ Закарпатської митниці Держмитслужби від 23.01.2023 року №63-о «Про особовий склад» є такими, що прийняті на підставі та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для їх скасування.

Щодо позовних вимог про поновлення позивача на посаді, суд зазначає, що вони також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимоги про визнання протиправними та скасування наказу про звільнення позивача щодо якої суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 14, 73-78, 90, 132, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 21.11.2023.

Суддя Желік О.М.