Справа № 300/1959/23
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 300/1959/23 пров. № А/857/9889/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Матковської З.М., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,

суддя у І інстанції Могила А.Б.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення 12 травня 2023 року,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області) №26 від 01березня 2023 року про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) призначити позивачу пенсію за віком, як батькові дитини з інвалідністю з дитинства, що здійснював її виховання до шестирічного віку на підставі пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 24 листопада 2022 року з врахуванням до страхового стажу періоду догляду за дитиною з інвалідністю з дитинства ОСОБА_2 з 01 червня 2006 року по 31 грудня 2007 року.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 року у справі № 300/1959/23 ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження позов було задоволено повністю.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що за наявності необхідних умов (віку 55 років та страхового стажу не менше ніж 20 років) у позивача є право на призначення дострокової пенсії за віком згідно пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки дружиною позивача не було використано можливості призначення вказаної пенсії за віком. При цьому суд вважає, що отримання матір`ю дитини ОСОБА_3 пенсії по інвалідності внаслідок загального захворювання відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не є перешкодою для призначення позивачу дострокової пенсії за віком як батькові дитини з інвалідністю.

Як наслідок, рішення про відмову у призначенні пенсії 26 від 01 березня 2023 року прийняте ГУ АФУ в Рівненській області підлягає до скасування.

Оскільки судом встановлено протиправність рішення про відмову у призначенні пенсії №26 від 01 березня 2023 року, прийнятого ГУ ПФУ в Рівненській області, з метою належного захисту прав позивача, суд зобов`язав саме ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, (як відповідний територіальний орган Пенсійного фонду до якого позивач звернувся із заявою від 20 лютого 2023 року) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період догляду за дитиною з інвалідністю до 16 років з 01 червня 2006 року до 01 січня 2008 року, та призначити йому дострокову пенсію за віком з 24 листопада 2022 року.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, яке у своїй скарзі просило таке скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не надано належну правову оцінку всім обставинам справи, не в повній мірі досліджено докази у справі, що у свою чергу стало причиною порушення судом норм матеріального права, і як наслідок тягне за собою неправильне вирішення даної справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю з дитинства, що підтверджується Заключенням ЛКК №357 від 15 грудня 2022 року Комунального некомерційного підприємства Центру первинної медичної допомоги ДРР Амбулаторія №2.

Як видно з розрахунку по пенсійній справі від 26 лютого 2023 року, ОСОБА_3 з 01 березня 2022 року призначено пенсію по інвалідності ІІ групи внаслідок загального захворювання.

20 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою щодо призначення йому пенсії за віком, як батькові дитини з інвалідністю. При цьому, як слідує із вказаної заяви, при поданні документів до пенсійного органу ОСОБА_3 відмовилася від пенсії як мати дитини з інвалідністю, що підтверджується її підписом.

Органом призначення пенсії за принципом екстериторіальності визначено ГУ ПФУ в Рівненській області.

ГУ ПФУ в Рівненській області рішенням №26 від 01 березня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки мати дитини з інвалідністю отримує пенсію по інвалідності. У даному рішенні зазначено, що за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди, страховий стаж позивача становить 20 років 2 місяці 24 дні, вік заявника 55 років 2 місяці 27 днів.

Вважаючи такі дії пенсійного органу протиправними, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом (стаття 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років. За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком після досягнення 55 років та за наявності страхового стажу не менше 20 років.

Таким чином, матері надається право вибору особи, яка буде одержувати дострокову пенсію за віком: вона сама або батько дітей.

Відповідач не заперечує обставини, які надають право позивачу на призначення дострокової пенсії за віком, а саме наявність відповідного страхового стажу не менше 20 років, досягнення відповідного віку 55 років.

При цьому, позиція пенсійного органу полягає в тому, що мати особи з інвалідністю з дитинства ОСОБА_3 одержує пенсію по інвалідності ІІ групи від загального захворювання, а тому вона не може відмовитися від призначення дострокової пенсії за віком на користь позивача, оскільки використала своє право на пенсію.

Разом з тим апеляційний суд звертає увагу, що така позиція пенсійного органу є помилковою з огляду на таке.

Як слідує з матеріалів справи, своє право на отримання пенсії із підстав, встановлених пунктом 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_3 не використала. Натомість, вона вже отримує пенсію по інвалідності від загального захворювання, внаслідок чого делегувала своє дострокове право на пенсію за віком батьку особи з інвалідністю з дитинства, що підтверджується заявою самої ОСОБА_3 від 20 лютого 2023 року.

Положеннями абзацу 2 пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено спеціальне суб`єктивне право батька, як одного з членів подружжя, що здійснювало виховання дитини-інваліда, на призначення дострокової пенсії за віком, і допустимість реалізації цього права не може ставитися в залежність від реалізації матір`ю свого права на призначення пенсії за інвалідністю, передбаченого іншими нормами законодавства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 12 листопада 2013 року у справі №21-373а13. Верховний Суд від зазначеної правової позиції у своїх рішеннях станом на час розгляду справи не відступав.

Відтак, апеляційний суд вважає безпідставними посилання скаржника, що батьки дитини використали своє право на пенсію, як на підставу відмови позивачу в призначенні пенсії.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується із доводами суду першої інстанції, що позивачу протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком як батькові особи з інвалідністю з дитинства відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки під час розгляду справи суд встановив, що при призначенні позивачу дострокової пенсії, як батькові особи з інвалідністю з дитинства за вибором матері, дружина позивача отримувала інший вид пенсії, про що було відомо пенсійному органу.

Відповідно до частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , має право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 55 років та звернувся з відповідною заявою до пенсійного органу 20 лютого 2023 року, тобто, не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 року у справі № 300/1959/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді З. М. Матковська
Н. М. Судова-Хомюк