Справа № 280/5977/22
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 280/5977/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року (головуючий суддя: Кисіль Р.В.)по адміністративній справі № 280/5977/22, розглянутої у спрощеному провадженні за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про внесення змін до наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 18.10.2022 року через представника звернувся до суду із позовом до відповідача військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ), в якому, з урахуванням уточнень, просить визнати протиправним наказ командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.09.2022 року № 246 в частині визначення дати звільнення з військової служби позивача, звільненого наказом командувача Сухопутних Військ Збройних Сил України від 13.08.2022 року № 720; поновити позивача на військовій службі з 15.09.2022 року;

зобов`язати відповідача внести зміни до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.09.2022 року № 246 шляхом зазначення дати виключення зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення позивача з 29.11.2022 року та провести відповідні розрахунки з грошового забезпечення, зарахувати позивачу період вимушеного прогулу (перебування у списках особового складу в/ч НОМЕР_1 ) з 15.09.2022 року по 29.11.2022 року до періоду проходження військової служби, календарної та пільгової вислуги років, внести зміни до військової особової справи позивача в частині вислуги років періоду проходження військової служби та дати виключення зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 з урахуванням змін, внесених до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.09.2022 року №246;

стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.09.2022 року по 29.11.2022 року в розмірі 55 004,91 грн.

стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000грн.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням його прав та законних інтересів при звільненні з військової служби.

У відзиві на позов відповідач зазначає про безпідставність заявлених позивачем вимог, в зв`язку з чим просить у їх задоволенні відмовити.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.02. 2023 року позов задоволено частково, стягнено з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.09.2022 року по 29.11.2022 року в розмірі 71 105,32 грн., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати з підстав порушення судом норм матеріального права, та відмовити в задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надійшов.

Справа судом апеляційної інстанції розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду у відповідності до ст. 308 КАС України в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу в складі в/ч НОМЕР_1 , наказом командира якої від 15.09.2022 року №246 (по стройовій частині), виданим на підставі наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 13.08.2022 року №270, позивача з 15.09.2022 року виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, але в цей день з ним не проведено остаточного розрахунку, а саме: не виплачено грошові кошти, визначені оскаржуваним наказом на загальну суму 323 252, 13 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що розрахунок з позивачем частково здійснений відповідачем 28.09.2022 року шляхом перерахування суми 281 208,87 грн., 29.11.2022 року перераховано залишок належної при звільненні суми 42 043,16 грн.

Вважаючи порушеними його права та законні інтереси при звільненні з військової служби , позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.

З урахуванням висновків Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №825/2150/ 16, від 31.10.2019 по справі № 2340/4192/18, від 28.11.2019 року у справі №580/825/19, від 29.01.2020 року у справі №440/4332/18, правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у справі № 821/1083/17 від 26.02.2020 року, які є обов`язковими до застосування судами відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України, питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення), трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Положеннями ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Закріплені у ст.116,117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України.

Матеріалами справи підтверджено, і зазначені обставини не заперечуються відповідачем, що звільнення позивача зі служби 15.09.2022 року здійснено без проведення з ним розрахунку, отримання частини належних до виплати сум відбулося 28.09.2022 року в розмірі 281 208,87 грн., остаточний розрахунок здійснений 29.11.2022 року в розмірі 42 043,16 грн., а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у відповідача в/ч НОМЕР_2 обов`язку щодо виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку за зазначений період часу.

Розрахунок середнього заробітку підлягає розрахунку за формулою, яка встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", тобто обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача, виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов`язана дана виплата.

Як вбачається із довідки в/ч НОМЕР_1 від 20.09.2022 року №2799, за останні два повні календарні місяці перед звільненням позивача йому нараховане грошове забезпечення у липні 2022 року в сумі 29 399, 23 грн., у серпні 2022 року в сумі 29 399, 23 грн., що разом складає суму 58 798,46 грн. (а.с.21)

Протягом цих двох місяців позивач відпрацював 43 робочих дні, а тому середньоденний заробіток позивача становить суму 1 367,41 грн. (58 798,46 грн. : 43).

Судом апеляційної інстанції враховано правову позицію Верховного Суду ,викладену у справах №806/2473/18 від 30.10.2019 року, №400/3151/19 від 12.08.2020 року, щодо застосування норм права при розрахунку істотності частки складових заробітної плати в порівнян ні із середнім заробітком за час затримки розрахунку, та розраховано істотність частки складових заробітної плати позивача в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку, а саме:

невиплачена позивачу сума 281 208,87 грн. за період з 15.09.2022 року по 28.09.2022 року складає 10 робочих днів ,

1367,41 грн. х 10 = 13 674,1 грн.- середній заробіток за весь час затримки розрахунку

281 208,87: 13 674,1 х 100% = 20,56%- істотна частка

На користь позивача підлягає стягненню з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 15.09.2022 року по 28.09.2022 року включно з урахуванням істотності частки 20, 56%, в розмірі 2 811,39 грн., виходячи з наступного розрахунку:

1367,41 грн. (середньоденна заробітна плата позивача) х 20,56 : 100 % = 281,13 грн.;

281,13 грн. х 10 (кількість робочих днів затримки розрахунку) = 2 811,39 грн.

Невиплачена позивачу сума 42 043,16 грн. за період з 15.09.2022 року по 29.11.2022 року складає 54 робочих днів ,

1367,41 грн. х 54 = 73 840,14 грн. - середній заробіток за час затримки розрахунку

42 043,16 : 73 840,14 х 100% = 0,56% - істотна частка

На користь позивача підлягає стягненню з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 15.09.2022 року по 29.11.2022 року включно з урахуванням істотності частки 0,56% в розмірі 413,10 грн., виходячи з наступного розрахунку:

1367,41 грн. (середньоденна заробітна плата позивача) х 0,56 % : 100 % = 7, 65 грн.;

7,65 грн. х 54 (кількість робочих днів затримки розрахунку) = 413,10 грн.

В силу викладеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за період з 15.09.2022 року по 29.11.2022 року в сумі 3 224, 49 грн. (2 811,39 грн. +413,10 грн.).

Оскільки судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права, це є підставою для скасування судового рішення та часткового задоволення позову.

Керуючись ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року по адміністративній справі № 280/5977/22 - скасувати та прийняти постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.09.2022 року по 29.11.2022 року в розмірі 3 224, 49 грн.

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року по адміністративній справі № 280/5977/22 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай