Справа № 600/1760/23-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/1760/23-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький В.К.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

22 листопада 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

30.03.2023 позивач, Головне управління ДПС у Чернівецькій області, звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив постановити рішення про стягнення з відповідача податкового боргу на загальну суму 190 110,19 грн до місцевого бюджету.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг на загальну суму 190110,19 грн до місцевого бюджету.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не досліджено та не надано оцінки договору оренди землі №113 від 22.09.2008, укладеного між Михайлівською сільською радою та ОСОБА_1 , п. 9 якого визначено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі грошовій формі у сумі 5218,36 грн, тобто 12% нормативно грошової оцінки земельної ділянки. Пунктом 11 Договору визначено, що орендна плата вноситься помісячно, до 25 числа поточного місяця в сумі 434,86 грн.

Апелянт зазначає, що договір не змінений і не скасований сторонами, а тому у позивача відсутні підстави для нарахування іншої суми орендної плати за землю.

Також, апелянт зазначає, що ним сплачено податковий борг по орендній платі станом на 15.05.2021 в сумі 37 788,74 грн згідно податкової вимоги ГУ ДПС у Чернівецькій області №ф-23332-55 від 15.05.2021, що підтверджується відповідною квитанцією.

Крім того, ОСОБА_1 вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки справу розглянуто за відсутності позивача та/або його представника, які не повідомлені належним чином про дату час і місце судового засідання, що свідчить про порушення норм КАС України та є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладені доводи, на думку апелянта наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

03.10.2023 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника Головного управління ДПС у Чернівецькій області, в якому просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Крім того, позивач зазначає, що податкове повідомлення-рішення №-2407 від 08.09.2022 вважається належним чином врученим 28.10.2022. Отже, у зв`язку з несплатою відповідачем грошового зобов`язання станом на дату подання позову, за ОСОБА_1 рахується заборгованість на загальну суму 190 110,19 грн, яка виникла з орендної плати з фізичних осіб.

12.10.2023 до суду надійшла відповідь на відзив ГУ ДПС у Чернівецькій області від представника ОСОБА_1 , в якому апелянт просить скасувати оскаржуване рішення від 20.07.2023 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Також, представник апелянта зазначає, що податковим органом всупереч положенням ст. 59 Податкового кодексу України не винесено податкову вимогу після прийняття податкового повідомлення-рішення. Долучена до матеріалів справи податкова вимога №0-2403 датована 01.09.2021, що суперечить положення ПК України щодо її формування.

Крім того, представник апелянта вказує, що ОСОБА_2 не отримував податкове повідомлення рішення від 08.09.2022, оскільки 22.10.2019 будівля ангару-навісу по АДРЕСА_1 була відчужена на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, що проданий на аукціоні третій особі ОСОБА_3 . Отже, враховуючи положення ч. 4 ст. 120 ЗК України, орендарем, а отже і платником орендної плати з 22.10.2019 є ОСОБА_3 , до якого перейшли всі права і обов`язки згідно договору оренди землі №113 від 22.09.2008.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 28.07.2006 зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку ГУ ДПС у Чернівецькій області. З 08.02.2022 позивач припинив підприємницьку діяльність.

Згідно розрахунку сум податкового боргу, наданого позивачем, за відповідачем рахується податковий борг по орендній платі з фізичних осіб в загальному розмірі 190110,19 грн (а.с. 4).

Вказане також підтверджується інтегрованою карткою платника податків за платежем орендна плата з фізичних осіб, яка долучена контролюючим органом до позовної заяви (а.с. 9).

Згідно даних Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за місцем проживання: АДРЕСА_1 .

З метою стягнення наявної заборгованості, ГУ ДПС у Чернівецькій області, керуючись підпунктом пунктом 87.11 статті 87ПК України, звернулось із позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що за відповідачем рахується податковий борг з орендної плати з фізичних осіб, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення №-2407 від 08.09.2022, яким визначено податкове зобов`язання за 2022 рік у сумі 216124,59 грн.

Так, вказане податкове повідомлення-рішення направлено контролюючим органом за місцем проживання/знаходження відповідача (с. Михайлівка, Чернівецький район, Чернівецька область), що підтверджується рекомендованим поштовим відправленням, однак повернуто на адресу позивача з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

Згідно п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Враховуючи положення ст. 58 ПК України, а також наведені обставини, суд прийшов до висновку, що вищевказане податкове повідомлення-рішення вважається врученим відповідачу за місцем останнього відомого його місцезнаходження.

Також, суд першої інстанції вказав, що податкове повідомлення рішення №-2407 від 08.09.2022 відповідачем в адміністративному чи судовому порядку не оскаржувалося, а тому відповідно вказане податкове повідомлення-рішення є узгодженим.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що за відповідачем обліковується податковий борг на загальну суму 190110,19 грн.

Отже, з врахуванням вимог п. 87.11 ст. 87 ПК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення податкового боргу з ОСОБА_1 в сумі 190110,19 грн. до місцевого бюджету.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачений обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені ПК України, законами з питань митної справи.

За приписами підпункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

За приписами підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 287.5 статті 287 ПК України передбачено, що податок з плати за землю фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно пункту 288.7 статті 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

З матеріалів справи встановлено, що податковий борг відповідача по орендній платі з фізичних осіб виник внаслідок несплати грошових зобов`язань згідно із податковим повідомленням-рішенням від 08.09.2022 №-2407 на суму 216 124,59 грн.

Згідно інтегрованої картки платника по орендній платі з фізичних осіб за 2022 рік, з урахуванням переплати станом на 31.12.2021 в розмірі 16 186,67 грн, загальна сума заборгованості позивача за вказаним податком станом на 21.12.2022 становить 199937,92 грн, а станом на 28.02.2023 - 190 110,19 грн.

Тобто, вказаними доказами підтверджується наявність у позивача податкового боргу по орендній платі фізичних осіб за 2022 рік.

Так, відповідно до пункту 58.3. статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно п. 42.5 ст. 42 ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Враховуючи викладене, за винятком випадків оскарження податкового повідомлення-рішення, законодавство пов`язує виникнення у фізичної особи обов`язку сплатити грошове зобов`язання із фактом особистого вручення їй чи законному представникові податкового повідомлення-рішення або надсилання його рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцем проживання.

Судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 08.09.2022 №-2407 на суму 216 124,59 грн направлено контролюючим органом за місцем проживання/знаходження відповідача (с. Михайлівка, Чернівецький район, Чернівецька область), що підтверджується рекомендованим поштовим відправленням.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки Укрпошти від 28.10.2022, поштове відправлення, адресоване відповідачу, повернуто на адресу позивача з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 12).

Згідно ідентифікаційних даних з ІС «Податковий блок» ОСОБА_1 зареєстрований за адресою с. Михайлівка, Чернівецький район, Чернівецька області.

При цьому, судом не здобуто доказів, які б свідчили про зміну платником податків зареєстрованої податкової адреси.

Тобто, враховуючи встановлені обставини та положення ст. 42 Податкового кодексу України, колегія суддів приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 08.09.2022 №-2407 вручено платнику податків належним чином відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки відповідно до п. 42.5 ст. 42 ПК України документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно ненадання судом першої інстанції оцінки договору оренди землі №119 від 22.09.2008, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що при вирішенні спору про стягнення податкового боргу суд не може давати оцінку правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень, на підставі яких виник податковий борг, оскільки такі не є предметом такого правового спору.

У межах цього спору перевірці підлягають обставини щодо наявності податкового боргу за стягненням якого звернувся контролюючий орган. Саме під час з`ясування обставин щодо наявності податкового боргу підлягають з`ясуванню і підстави його виникнення, зокрема наявність податкових повідомлень-рішень, чинних на час звернення з позовом про стягнення боргу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09 листопада 2023 року у справі №140/7432/21.

Так, у спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, зокрема і самостійно визначеного платником податку, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше.

Колегія суддів наголошує, що в межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, що визначені (нараховані) платнику податковим повідомленням - рішенням. Правомірність та правильність такого нарахування має здійснюватися судом також у провадженні саме за позовом платника податків про оскарження податкових повідомлень-рішень, або у межах справи про стягнення податкового боргу, де заявлено зустрічний позов.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 27.06.2023 у справі №480/13804/21.

Так, під час розгляду справи судом не здобуто доказів, які б свідчили про факт оскарження відповідачем податкового повідомлення-рішення від 08.09.2022 №-2407, а апелянтом таких до матеріалів справи не надано.

Щодо аргументів, які викладені представником апелянта у відповіді на відзив стосовно того, що податковим органом всупереч положенням ст. 59 Податкового кодексу України не винесено податкову вимогу після прийняття податкового повідомлення-рішення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог пункту 59.5 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення та до моменту його повного погашення за всіма видами податків і зборів. При цьому, грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Проте у разі зміни суми податкового боргу нормами Податкового кодексу України не передбачено обов`язку контролюючого органу повторно формувати та вручати платнику податків податкову вимогу.

Аналогічна правова позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема в постановах від 12 червня 2018 року (справа № 810/2533/16), від 19 лютого 2019 року (справа № 818/1117/16), від 04 березня 2019 року (справа №2а-6053/11/1070), від 25 лютого 2020 року (справа №1340/5767/18).

Так, в матеріалах справи міститься податкова вимога від 01.09.2021 №0-2403 про наявність у ОСОБА_1 податкового боргу щодо земельного податку з фізичних осіб в сумі 33,15 грн та орендної плати з фізичних осіб в сумі 7915,42 грн.

Вказана податкова вимога направлена ОСОБА_1 за місцем проживання/знаходження відповідача (с. Михайлівка, Чернівецький район, Чернівецька область), що підтверджується рекомендованим поштовим відправленням (а.с. 6 зворотній бік).

Згідно довідки Укрпошти від 09.09.2021 поштове відправлення, адресоване відповідачу, повернуто на адресу позивача з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 6 зворотній бік).

Враховуючи вказане та вимоги ст. 42 Податкового кодексу України, колегія суддів приходить до висновку, що податкове податкова вимога від 01.09.2021 №0-2403 вручена платнику податків належним чином відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки відповідно до п. 42.5 ст. 42 ПК України документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Згідно відомостей інтегрованої картки платника податків по земельному податку, судом встановлено, що станом на 31.12.2022 за позивачем рахується недоїмка в розмірі 33,15 грн, яка станом на 07.01.2023 збільшена до 48,86 грн.

Тобто, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про погашення відповідачем податкового боргу по вказаному вище податку після направлення податкової вимоги від 01.09.2021 №0-2403, а тому колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про наявність у податкового органу обов`язку щодо винесення нової податкової вимоги.

Судом апеляційної інстанції враховано правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №818/117/16, згідно якої: «Податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів. При цьому, грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатись відкликаною в розумінні підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 ПК України, а у разі виникнення в майбутньому суми податкового боргу контролюючим органом має бути виставлена нова податкова вимога.»

З огляду на правове регулювання порядку направлення податкових вимог, повторне направлення податкової вимоги не передбачено виключно у випадку, якщо з моменту направлення першої вимоги, податковий борг, визначений у ній, не погашено у повному обсязі з урахуванням і того боргу, який виник після її направлення. Проте у разі, якщо після направлення податкової вимоги податковий борг був погашений у повному обсязі, вважається, що правовідносини з його погашення вичерпали своє значення (припинилися). Відповідно, у разі виникнення в подальшому у платника податків нового податкового боргу, порядок вжиття контролюючим органом заходів щодо його погашення розпочинається спочатку - шляхом, зокрема, направлення платникові податків нової податкової вимоги.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25 лютого 2020 року у справі № 1340/5767/18.

Разом з тим, платником не надано доказів погашення суми податкового боргу, визначеного в податковій вимогі.

Виходячи з наведеного, твердження відповідача про те, що податковий орган повинен був направляти іншу податкову вимогу, є безпідставним.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно того, що орендарем, а отже і платником орендної плати з 22.10.2019 є ОСОБА_3 , до якого перейшли всі права і обов`язки згідно договору оренди землі №113 від 22.09.2008 з тих підстав, що 22.10.2019 будівля ангару-навісу по АДРЕСА_1 була відчужена на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, що проданий на аукціоні третій особі ОСОБА_3 , колегія суддів зауважує, що пунктом 40 Договору оренди землі №113 від 22.09.2008, укладеного між орендодавцем Михайлівською сільською радою, та орендарем приватним підприємцем ОСОБА_1 , визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

При цьому, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про припинення дії вказаного договору чи визнання його недійсним.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема, що справу розглянуто за відсутності позивача та/або його представника, які не повідомлені належним чином про дату час і місце судового засідання, що свідчить про порушення норм КАС України та є підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно матеріалів справи, Чернівецький окружний адміністративний суд ухвалою від 04.04.2023 відкрив провадження у справі за позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області та призначив справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно відповіді №12034 від 03.04.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвала суду від 03.04.2023 направлена відповідачу на адресу с. Михайлівка, Глибоцький район, Чернівецька область та згідно рекомендованого повідомлення вручена 12.04.2023 (а.с. 26А).

Частиною 1 статтею 174 КАС України визначено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 251 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Отже, враховуючи викладене, а також докази, які свідчать про дотримання судом першої інстанції вимог ст. 174, 251 КАС України, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 узгодженої суми податкового боргу в розмірі 190 110,19 грн.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Смілянець Е. С.