Справа № 460/22050/23
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. розглянувши адміністративну справу за позовом
доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання протиправним та скасування пункту наказу,
21.09.2023 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування п.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.03.2023 «Про результати службового розслідування відносно посадових осіб військової частини НОМЕР_2 ».
Ухвалою від 22.09.2023 позовну заяву залишено без руху. Однією з підстав залишення позовної заяви без руху слугувало те, що на заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги поширюється місячний строк звернення до суду. Позивач ознайомлений з актом службового розслідування 27.04.2023, а з позовом звернувся лише 21.09.2023, тобто з пропуском відповідного строку. Позивачу було запропоновано усунути недоліки позовної заяви, зокрема, подати заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням належних підстав для його поновлення та подання відповідних доказів.
12.10.2023 до суду подано заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій адвокат позивача ствердив, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.03.2023 «Про результати службового розслідування відносно посадових осіб військової частини НОМЕР_2 » до відома ОСОБА_1 не доводився, він його не отримував і з його змістом не ознайомлювався. Також зауважив про те, що з оскаржуваним наказом позивач ознайомився 07.09.2023 через свого адвоката.
В той же час, 31.10.2023 до суду надійшла заява відповідача про залишення позову без розгляду. В такій заяві, представник Військової частини НОМЕР_1 вказав, що повідомлені позивачем обставини не відповідають дійсності, адже, як з актом службового розслідування, так і з оскаржуваним наказом, прийнятим за його результатами, капітана ОСОБА_1 було ознайомлено (доведено йому) 27 квітня 2023 року, доказом чого є його особистий підпис у таблицях доведення акту та наказу, а також його примітки про категоричну незгоду із ними. Також сторона відповідача зауважила на тому, що є безпідставними й такими, що не свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду, і посилання позивача на постійні відрядження в інші частини України. Зокрема, протягом місяця з моменту ознайомлення з оскаржуваним наказом (з 27.04.2023 по 27.05.2023) у відрядженні ОСОБА_1 перебував з 13.05.2023 по 17.05.2023, тобто лише чотири дні, у наступне відрядження позивач вибув лише 03.07.2023; відтак у червні 2023 року ОСОБА_1 знаходився у пункті постійної дислокації частини.
Ухвалою від 03.11.2023 суд, відповідно до вимог частини тринадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху та запропонував позивачу протягом п`яти днів з дня вручення ухвали усунути вказані недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням інших, ніж вказані у клопотанні від 12.10.2023, підстав для поновлення відповідного строку, з долученням доказів, на підтвердження існування таких обставин, які об`єктивно не дозволяли йому своєчасно подати позов.
Позивач отримав ухвалу суду 16.11.2023 і станом на 21.11.2023 клопотання з долученням доказів поважності пропуску строку звернення до суду не подав.
Натомість, адвокатом позивача подано суду клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи з поставленням на її вирішення наступного запитання: Чи ОСОБА_1 , чи іншою особою виконано підписи в наказі командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.03.2023 «Про результати службового розслідування відносно посадових осіб військової частини НОМЕР_2 » на п`ятій сторінці в графі «Список доведення наказу» в колонці «Підпис» в одинадцятому рядку та на п`ятій сторінці знизу в графі «Категорично не згідний Дворак 27.04.23».
За правилами частини першої статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.
На переконання суду перша умова в даному випадку не виконується, позаяк існує об`єктивна можливість встановити обставини, що мають значення для вирішення відповідного питання без застосування спеціальних знань у галузі почеркознавства.
Зокрема, ОСОБА_1 28 лютого 2023 року засобами зв`язку надавав комісії свої пояснення, відповідаючи на поставленні перед ним питання і такі пояснення є додатками до відповідного акту службового розслідування (а.с.40).
Стороною позивача в повній мірі підтверджено, що з актом службового розслідування, на підставі якого винесено наказ «Про результати службового розслідування відносно посадових осіб військової частини НОМЕР_2 » №36 від 24.03.2023, ОСОБА_1 ознайомився під підпис 27 квітня 2023 року (а.с.41).
Пунктом 3 наказу №36 від 24.03.2023, який оскаржується, капітана ОСОБА_1 притягнуто до тієї міри відповідальності та за порушення вимог усіх тих правових актів, які зазначені в акті службового розслідування (а.с.42).
Відтак, навіть якщо прийняти до уваги заперечення сторони позивача (які суд оцінює критично) відносно того, що підпис на аркуші №5 у Списку доведення наказу навпроти прізвища « ОСОБА_2 » та після надпису «Категорично не згідний ОСОБА_2 27.04.2023» вчинений не ОСОБА_1 , а іншою особою, вказана обставина сама по собі не може довести необізнаність позивача з фактом притягнення його до відповідальності.
Суд переконаний у тому, що ОСОБА_1 повинен був дізнатись про порушення своїх прав саме 27 квітня 2023 року, ознайомившись, принаймні, з актом службового розслідування.
Зауважуючи про те, що зі змістом наказу про притягнення до матеріальної відповідальності, ОСОБА_1 нібито не було ознайомлено, сторона позивача, в той же час, не надала суду жодних доказів тому, що позивач, після ознайомлення з актом службового розслідування, сам вчиняв якість активні дії з метою з`ясування подальшої долі такого акту і його правових наслідків.
За сукупністю наведеного, суд виснує, що стороною позивача жодним чином не доведено про існування якихось об`єктивних причин, які перешкоджали ОСОБА_1 дізнатися про притягнення його до повної матеріальної відповідальності, і про те, що такі причини перебувають у наслідковому зв`язку з пропуском місячного строку звернення до суду.
Окрему увагу на себе звертає той факт, що подаючи 12.10.2023 клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, адвокат Вітошко Ю.Г. стверджував про те, що оскаржуваний наказ до відома ОСОБА_1 не доводився і про те, що з ним він ознайомився лише 07.09.2023 через свого адвоката, отримавши його копію з іншими матеріалами на адвокатський запит (а.с.52-53).
Дійсно, до матеріалів справи долучено відповідь на адвокатський запит від 05.09.2023 про надання відповідних копій (а.с.56).
Але, разом з тим, в матеріалах справи є і сам адвокатський запит (а.с.14), з якого вбачається, що звертаючись до командування військової частини НОМЕР_1 , адвокат просив надати «наказ (витяг з наказу) командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.03.2023 «Про результати службового розслідування відносно посадових осіб військової частини НОМЕР_2 », тобто конкретний документ, з конкретними реквізитами.
Обізнаність з точною назвою і датою документа свідчить на корить того, що стороні позивача достеменно було відомо про існування наказу про притягнення до повної матеріальної відповідальності ОСОБА_1 .
Також окрему увагу суд звертає на те, що договір про надання правової допомоги між адвокатом Вітошко Ю.Г. та Двораком С.М. було укладено 5 травня 2023 року, а адвокатський запит про витребування матеріалів службового розслідування адвокатом сформовано і датовано 29 серпня 2023 року, тобто у термін, який перевищує три місяці від дати досягнення сторонами згоди щодо надання правової допомоги (а.с.14).
Відповідно, навіть сама ця обставина доводить, що причиною пропуску строку звернення до суду була саме пасивна поведінка сторони позивача, а не якість інші обставини, які не залежали від волі сторони позивача.
Фактично ті обставини, на які посилається адвокат позивача є надуманими, голослівними і насправді, вони не свідчать про існування будь-яких перешкод у реалізації ОСОБА_1 свого права на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів.
Водночас суд наголошує, що обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась до суду, а позивач в даному конкретному випадку покладений на нього обов`язок не виконав і доводів відповідача належним чином не спростував.
Перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Суд звертає увагу, що строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, та запобігає зловживанням.
Інститут строків в судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Стаббігс та інші проти Великобританії» (Stubbings and Others v. the United Kingdom, §§ 51-52) визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.
В силу вимог частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Також за правилами частин тринадцятої - п`ятнадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.
За наведеного, позовна заява позивача підлягає залишенню без розгляду.
В свою чергу, подане на даній стадії клопотання сторони позивача про призначення почеркознавчої експертизи до задоволення не підлягає.
За правилами частини третьої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена. Відповідно до частини п`ятої цієї статті, в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.
Разом з тим, за правилами пункту 4 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду, однак лише за клопотанням особи, яка його сплатила.
Оскільки на даному етапі таке клопотання відсутнє, підстав для повернення позивачу сплаченої ним суми судового збору немає.
Керуючись статтями 102, 103, 166, 171, 122, 123, 240, 241, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В :
В клопотанні про призначення почеркознавчої експертизи відмовити.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування п.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.03.2023 «Про результати службового розслідування відносно посадових осіб військової частини НОМЕР_2 » залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений дата 22 листопада 2023 року

Суддя Н.В. Друзенко