Справа № 758/6702/23
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 758/6702/23 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Чаку Є.В.,

Коротких А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції на рішення Подільського районного суду м.Києва від 29.08.2023 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6444754 від 23.01.2023 скасувати та закрити справу про адмінстративне правопорушення відносно ОСОБА_2 .

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 29.08.2023 позов задоволено: скасовано постанову лейтенанта поліції батальйону 2 рота 4 Управління патрульної поліції в місті Києві Зузлова Д.О. серії ЕАР №6444754 від 23.01.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн; стягнуто з Управління патрульної поліції в м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір у сумі 536,80 грн.

Відповідач в апеляційній скарзі просить змінити вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірною.

справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що постановою серії ЕАР №3151561 від 23.01.2023 у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн.

Як вбачається з вказаної постанови, 23.01.2023 о 02 годині 11 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи позбавленим прав керування, чим порушив пункт 2.1 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що інспектором належним чином не задокументовано та не доведено належними доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху, які стали підставою для зупинки транспортного засобу, та, як наслідок, перевірки документів.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, частини перша, друга і четверта статті 126 .

Таким чином, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (стаття 126 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення (зокрема статті 268 КУпАП), на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Як зазначалося, оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП, яка передбачає, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно пункту 2.4 «а» ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Приймаючи оскаржувану постанову, відповідач вказував про те, що позивач 23.01.2023 о 02 годині 11 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи позбавленим прав керування.

Так, відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 01.08.2022 у справі № 758/5482/22, що набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також, постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 10.01.2023 у справі № 761/27454/22, що набрала законної сила, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років.

Не зважаючи на викладене, позивач 23.01.2023 здійснював керування транспортним засобом, будучи позбавленим такого права, що підтверджується наданими відповідачем доказами, зокрема відповідачем до суду першої був наданий надав відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції обмежився посиланням на відсутність належного документування та не доведення належними доказами порушення позивачем правил дорожнього руху, які стали підставою для зупинки транспортного засобу, та, як наслідок, перевірки документів.

Тобто суд першої інстанції вирішив спір у даній справі на основі оцінки обставин, які не є предметом доказування та не є предметом даного спору.

Зважаючи на те, що правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 126 КУпАП, належить до правопорушень з формальним складом, колегія суддів приходить до висновку, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами утворює склад правопорушення, визначений у цій статті. З цих підстав, колегія суддів відхиляє посилання позивача та мотиви суду першої інстанції на неправомірність зупинки позивача, оскільки наведене не впливає на склад спірного правопорушення.

У свою чергу, факт позбавлення позивача правом керування транспортними засобами підтверджується згаданими судовими рішеннями та не заперечується учасниками справи. Окрім того, матеріали справи не містять заперечень того, що позивач керував транспортним засобом до його зупинки працівниками поліції.

Посилання позивача на повторність притягнення його до адміністративної відповідальності колегія суддів відхиляє, оскільки не було надано доказів того, що його було раніше притягнуто до відповідальності саме за те, що він 23.01.2023 о 02 годині 11 хвилин керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування.

Запровадження воєнного стану, участь позивача у добровольчих формуваннях територіальної оборони, певні цілі використання транспортного засобу, не є обставинами, які звільняють позивача від відповідальності за скоєне правопорушення.

Зважаючи на викладені обставини, колегія суддів вважає, що позивача було притягнуто до відповідальності правомірно.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 34, 243, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Скасувати рішення Подільського районного суду м.Києва від 29.08.2023 та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя Є.В. Чаку

Суддя А.Ю. Коротких