Справа № 340/7815/23
Суддя: О.В. КРАВЧУК
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/7815/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ), яка діє як законний представник малолітньої доньки ОСОБА_2

до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (; адреса: вул. Соборна, 7-а, м. Кропивницький, 27100)

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 , яка діє як законний представник малолітньої доньки ОСОБА_2 , звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 06.07.2023 року № 32 про відмову у переведенні на інший вид пенсії на підставі заяви ОСОБА_1 від 28,06.2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з 28.06.2023 року перевести пенсію по втраті годувальника, призначену на малолітню доньку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виплачується ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на інший вид пенсії, а саме пенсії по втраті годувальника згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ та виплатити недоплачений з 28.06.2023 року розмір пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що з 26.01.2021 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника на утримання ОСОБА_2 у розмірі 50% від розміру пенсії за віком померлого годувальника - ОСОБА_3 , обчисленої на підставі Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Разом із тим, 28.06.2023 року позивачка звернулася із заявою про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, обчислену на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ. За наслідками розгляду заяви ГУ Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийнято рішення № 32 від 06.07.2023 про відмову у задоволенні такої заяви, так як наразі діє Закон України "Про державну службу" № 889.

Ухвалою суду від 18 вересня 2023 року відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову повністю. Зазначив, що сьогоднішні Закон України "Про державну службу № 889, який діє з 01.05.2016 не передбачає жодного перерахунку пенсії шляхом переведення на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" відсутні. Питання пенсійного забезпечення врегульовано, зокрема, статтею 90 даного Закону, де передбачені умови призначення пенсії державним службовцям за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вказаний Закон України "Про державну службу" № 889 є чинним і підлягає до виконання, оскільки Конституційним судом України в установленому порядку неконституційним не визнавався. Отже, на час звернення позивача до Головного управління із заявою про перерахунок пенсії норми Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 втратили чинність, а тому не можуть застосовуватися до правовідносин стосовно перерахунку пенсії, які виникли в червні 2023 року.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

У С Т А Н О В И В:

З 26.01.2021 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника на утримання ОСОБА_2 у розмірі 50% від розміру пенсії за віком померлого годувальника ОСОБА_3 , обчисленої на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV.

28 червня 2023 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, обчислену на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 32 від 06.07.2023 року позивачці відмовлено у задоволенні її заяви, оскільки Законом України "Про державну службу" № 889 не передбачено призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Не погоджуючись із рішенням відповідача, позивачка звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV.

Згідно зі статтею 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника встановлені статтею 36 Закону №1058-IV, за змістом якої пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина перша, пункт 1 частини другої, абзац другий пункту 2 частини третьої цієї статті).

Отже, оскільки за змістом пункту 2 частини другої статті 36 Закону №1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважається: дружина, діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на одного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.

Як встановлено зі змісту позовної заяви, позивачка просить призначити пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

Отже, спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо відмови в переведенні позивачки на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 37 Закону «країни «Про державну службу» № 3723-ХІІ.

Пунктом 10 статті 37 Закону №3723-XII передбачено, що в разі смерті особи в період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років, непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 70% суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на 2-х і більше членів сім`ї 90% відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Закон №3723-XII втратив чинність на підставі Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII "Про державну службу" за винятком статті 37 Закону №3723-XII, яка повинна застосовуватися до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу 11 Закону №889 -VIII.

Згідно із пунктами 10 і 12 розділу 11 Закону №889-VIII державні службовці, які на момент набрання законної сили цим законом мають стаж роботи на державній службі 10 або 20 років на посадах віднесених до відповідних категорій державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу", мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Суд зазначає, що пункт 13 розділу 11 Закону №889-VIII передбачає, що за особами, які на день набрання чинності цим Законом, перебувають у відставці, відповідно до вимог статті 31 Закону №3723-XII зберігаються гарантії, передбачені цією статтею.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідачем не заперечується, що ОСОБА_3 на час смерті отримував пенсію державного службовця відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-XII.

Відповідно до частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 37 Закону № 3723-XII у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Не є спірним у цих правовідносинах те, що малолітня донька позивачки ОСОБА_2 , в інтересах якої ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу, була членом сім`ї померлого ОСОБА_3 та відповідала вимогам, вищезазначеним статтею 37 Закону №3723-XII.

Суд вважає, що норми статті 37 Закону № 3723-XII розповсюджуються не тільки на осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII, а й на ОСОБА_2 , з огляду на таке.

Однією зі складових права на справедливий судовий розгляд (стаття 6 Європейської Конвенції з прав людини) є принцип правової визначеності, за яким права особи мають бути чітко та повною мірою визначені законом, положення якого є зрозумілими та доступними до розуміння будь-якою особою.

Дотримання принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права полягає у тому, що, приймаючи нові умови пенсійного забезпечення згідно Закону №889-VIII, Верховна Рада України закріпила право певних осіб на конкретні умови призначення пенсії, зокрема, пенсії державного службовця шляхом відсилання до норм Закону, який, серед іншого, передбачає такий вид пенсійного забезпечення, як призначення пенсії у разі втрати годувальника.

За таких умов, розповсюдивши право на особу, законодавець шляхом прийняття закону поширив і право членів сім`ї цієї особи при призначенні пенсії на випадок втрати годувальника у разі її смерті, відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 року у справі № 236/3193/16-а та від 31.05.2021 року у справі №569/10026/16-а, який відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України підлягає врахуванню при розгляді цієї справи.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що Рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 32 від 06.07.2023 року про відмову у переведенні позивачки на пенсію у зв`язку із втратою годувальника на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ не є обгрунтованим та прийняте без урахування всіх обставин, що мають значення, а отже -протиправне і підлягає скасуванню.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивачки, суд бере до уваги, що інших застережень, крім тих, яким надана оцінка у цьому рішенні, відповідач не висловив. Тому, прагнучи ефективного захисту порушених прав позивачки, суд вважає за необхідне зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перевести з 28.06.2023 року (тобто з дня звернення з відповідною заявою) малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з пенсії у разі втрати годувальника, що виплачується ОСОБА_1 за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію у разі втрати годувальника згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ІІ, а також виплатити недоплачену з 28 червня року 2023 року різницю у сумах пенсії.

Судові витрати, які підлягали б розподілу на підставі статті 139 КАС України, у справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ), яка діє, як законний представник малолітньої доньки ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (; адреса: вул. Соборна, 7-а, м. Кропивницький, 25006) про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 06 липня 2023 року № 32 про відмову у переведенні на інший вид пенсії на підставі заяви ОСОБА_1 від 28 червня 2023 року.

Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перевести з 28 червня 2023 року малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з пенсії у разі втрати годувальника, що виплачується ОСОБА_1 за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію у разі втрати годувальника згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ІІ, а також виплатити недоплачену з 28 червня року 2023 року різницю у сумах пенсії.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржене у 30-денний строк з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, а у разі початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. КРАВЧУК