Справа № 160/9919/23
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2023 рокуСправа №160/9919/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладене в пункті 13 протоколу засідання №307 від 22.12.2022, про відмову в призначенні головному сержанту у відставці ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, встановленої пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
- зобов`язати Міністерство оборони України, призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, встановлену пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з встановленням часткової втрати працездатності внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі шість тисяч гривень витрати за надання професійної правничої допомоги.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 07.03.2022 по 21.04.2022 позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. 21.04.2022, перебуваючи поблизу н.п. Ізюм, позивач отримав поранення внаслідок ворожого артилерійського обстрілу. 07.06.2022 позивач був звільнений з військової служби у відставку. У подальшому позивач отримав документи про те, поранення, яке він отримав 21.04.2022, пов`язане із захистом Батьківщини. 28.09.2022 Міжрайонною Саксаганською МСЕК позивачу була видана довідка Серія 12 ААА №009062 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, якою позивачу визначено ступінь втрати працездатності у відсотках: 20% - одноразово. Причина втрати професійної працездатності: поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини. Позивач звернувся з заявою про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови КМУ №975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві». Проте, рішенням від 22.12.2022 №307 комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, позивачу було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, з огляду на те, що ступінь втрати працездатності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, встановлено позивачу більш ніж через три місяці після звільнення з військової служби. Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, тому й звернувся з цим позовом до суду.
Справі за цією позовною заявою присвоєно №160/9919/23 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.
Ухвалою суду від 15.05.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі; призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
22.05.2023 до суд від відповідача надійшло клопотання про надсилання копії позовної заяви з копіями доданих до неї документів.
08.06.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач заперечує проти позовних вимог. В обґрунтування відзиву відповідач указує, що законодавцем чітко визначено вичерпний перелік підстав виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності. Одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках та вказується часовий проміжок між звільненням з військової служби та втратою працездатності, а саме три місяці.
26.06.2023 до суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій позивач підтримав доводи, наведені у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
При цьому, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
21.04.2022, перебуваючи поблизу н.п. Ізюм, позивач отримав поранення внаслідок ворожого артилерійського обстрілу. Доставлений до ПХГ н.п. Близнюки, після чого автомобільним транспортом евакуйований до ВМКЦ ПнР. У зв`язку з пораненням позивач у період з 21.02.2022 по 22.04.2022 перебував на обстеженні та лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону. Про наведені обставини свідчать первинна медична карточка від 21.04.2022 Форми 100 та виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3246 від 22.04.2022, копії яких надані до матеріалів справи.
У період з 22.04.2022 по 13.05.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в госпіталі ДУ «ТМО МВСУ по Харківській області», про що надано виписку від 13.05.2022 №631 із медичної карти стаціонарного хворого хірургічного відділення.
З 23.05.2022 по 25.05.2022 позивач проходив лікування у м. Дніпрі (виписка від 25.05.2022 №6212 із медичної картки стаціонарного хворого травматологічного відділення.
Крім цього, до матеріалів справи надано свідоцтво про хворобу від 25.05.2023 №799 госпітальної військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_2 , яким встановлено те, що поранення позивача, пов`язане з проходженням військової служби. У свідоцтві також зазначено: «Постанова ВЛК про придатність до військової служби, служби за військовою спеціальністю тощо: на підставі статті 61-а графи ІІ Розкладу хвороб непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.
Відповідно до наказу від 07.06.2022 №143 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині), головного сержанта за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , водія 1 мінометного взводу 2 мінометної батареї 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , звільненого у відставку відповідно до підпункту «б» пункту четвертого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби: непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку), з 07 червня 2022 року виключити із списків особового складу військової частини, з усіх видів забезпечення з 08 червня 2022 року.
10 червня 2022 року Четвертий відділ у м. Жовті Води Кам`янського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із запитом №4/ЖВ/4126 про на надання довідки про обставини травми та інші документи, що свідчать про отримання поранення ОСОБА_1 .
Військовою частиною НОМЕР_1 була складена довідка від 27.06.2022 №6230 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) головного сержанта ОСОБА_1 . З довідки видно, що ОСОБА_1 отримав поранення 21 квітня 2022 року. У довідці зазначено, що травмування/поранення отримане військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини, не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Довідка складена на підставі наказу командира (начальника) військової частини НОМЕР_1 від 08 червня 2022 року №2522, яким були затверджені результати службового розслідування щодо обставин поранення ОСОБА_1 .
20.07.2022 Четвертий відділ у м. Жовті Води Кам`янського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надіслав голові Військово-лікарської комісії Південного регіону Міністерства оборони України лист №4/ЖВ/4784, яким направив документи для зміни причинного зв`язку поранення ОСОБА_1 , вказаного у свідоцтві про хворобу, та встановлення причинного зв`язку захворювання (поранення), із захистом Батьківщини. Лист направлений у зв`язку з отриманням від Військової частини НОМЕР_1 довідки про обставини травми та матеріалів службового розслідування з приводу поранення на головного сержанта ОСОБА_1 .
У витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол №1301 від 03 серпня 2022 року) зазначено, що поранення головного сержанта ОСОБА_1 , 1970 р.н.: «Наслідки вогнепального осколкового сліпого поранення (21.04.2022р.) м`яких тканин правового стегна у вигляді зміцнілого післяопераційного рубця шкіри передньої поверхні стегна без порушення функції», що підтверджено медичними та військово-обліковими документами, довідкою про обставини травми №6230 від 27.06.2022, актом службового розслідування в/ч НОМЕР_1 від 02.05.2022 №1383, витягом з журналу бойових дій в/ч НОМЕР_1 від 30.04.2022 поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини. Постанову ВЛК в/ч НОМЕР_2 в свідоцтві про хворобу №799 від 25.05.2021 по причинному зв`язку відмінено.
Листом від 23.08.2022 №4/ЖВ/5192 Четвертий відділ у м. Жовті Води Кам`янського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки направив Голові 18 Регіональної військово-лікарської комісії Південного регіону Міністерства оборони України витяг з протоколу №1301 від 03.08.2022 на головного сержанта ОСОБА_1 , 1970 року народження для внесення змін в даний протокол, а саме: свідоцтво про хворобу №799 від 25.05.2022 (в протоколі зазначено: «…від 25.05.2021…» - другий абзац витягу з протоколу.
Копія виправленого протоколу №1301 від 03.08.2022 надана до матеріалів справи.
З 24.08.2022 по 02.09.2022 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Жовтоводська міська лікарня» Жовтоводської міської ради (виписка із медичної карти стаціонарного хворого №П-620).
28.09.2022 Міжрайонною Саксаганською МСЕК позивачу була видана довідка Серія 12 ААА №009062 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках. У довідці вказано таке. Ступінь втрати працездатності у відсотках: 20% - одноразово. Причина втрати професійної працездатності: поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини. Дата встановлення страхового випадку: витяг з протоколу №1301 від 03.08.2022 18РВЛК м. Одеси. Підстава: акт огляду МСЕК №1388.
У подальшому, Четвертий відділ у м. Жовті Води Кам`янського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки направив до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки лист від 03.10.2022 №4/ЖВ/5933 та документи, з метою виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з частковою втратою працездатності без встановлення інвалідності, внаслідок поранення, яке він отримав 21.04.2022 під час захисту Батьківщини. Лист надісланий на виконання вимог Постанови КМУ №975 від 25.12.2013 (з відповідними змінами і доповненнями) «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
Відповідно до цього витягу, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги: головному сержанту у відставці ОСОБА_1 , якого 07.06.2022 звільнено з військової служби та 28.09.2022 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 20% втрати працездатності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, що сталося 21.04.2022 (довідка МСЕК серія 12ААА №009062 від 28.09.2022). Згідно з підпунктом 7 пункту другого статті 16 закону передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби. Заявника звільнено з військової служби 07.06.2022, а 28.09.2022 встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.
Позивач не погоджується із зазначеним вище висновком, тому і звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.
Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Пунктом 1 статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011), (тут й надалі на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
За приписами пп. 7 п. 2 ст. 16 Закону №2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Статтею 16-1 Закону №2011 визначений перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Відповідно до п. 2 ст. 16-2 Закону №2011 одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Згідно з п. 2 ст. 16-3 Закону №2011 у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.
Пунктом 3 статті 16-3 Закону №2011 визначено, що встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.
Відповідно до п. 6 ст. 16-3 Закону №2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Згідно з п.п. 8-9 ст. 16-3 Закону №2011 особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Відповідач у цій справі не заперечує, що поранення, яке отримав позивач 21.04.2022, пов`язане із виконанням позивачем обов`язків із захисту Батьківщини.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, зі змінами та доповненнями (далі - Порядок №975).
Відповідно до п. 3 Порядку №975 у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Пунктом 7 Порядку №975 визначено, що у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від:
70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби;
50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю строкової військової служби, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби;
50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.
Згідно з пунктом 11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Відповідно до пункту 12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Пунктом 13 Порядку №975 встановлено, що розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Згідно з пунктом 15 Порядку №975 рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
Суд установив, що позивача звільнено з військової служби 07.06.2022, а 28.09.2023, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби, йому встановлена ступінь втрати працездатності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Відповідач наполягає на тому, що зазначене є підставою для відмови позивачу у виплаті грошової допомоги.
Суд не погоджується із зазначеними доводами відповідача, з огляду на таке.
Суд установив, що позивача було звільнено з військової служби у відставку без визначення ступеня втрати працездатності внаслідок поранення. При звільненні позивачу не була надана довідка про обставини поранення, матеріали службового розслідування, виписки із наказів командира частини про обставини поранення. Протилежного відповідачем не доведено.
Лише 27.06.2022 (через двадцять днів після звільнення позивача) на запит Четвертого відділу у м. Жовті Води Кам`янського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Військовою частиною НОМЕР_1 , де проходив службу позивач, була видана довідка №6230 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) головного сержанта ОСОБА_1 . З довідки видно, що ОСОБА_1 отримав поранення 21 квітня 2022 року. У довідці зазначено, що травмування/поранення отримане військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини, не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Довідка складена на підставі наказу командира (начальника) військової частини НОМЕР_1 від 08 червня 2022 року №2522, яким були затверджені результати службового розслідування щодо обставин поранення ОСОБА_1 .
Фактично довідка надійшла до Четвертого відділу у м. Жовті Води Кам`янського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки 19.07.2022, про що свідчить лист Четвертого відділу у м. Жовті Води Кам`янського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 25.04.2023 №4/ЖВ/718.
У цьому листі від 25.04.2023 №4/ЖВ/718 також указано, що 20.07.2022 четвертим відділом у м.Жовті Води Кам`янського РТЦК та СП за вих.№4/ЖВ/4784 від 20.07.2022 на Голову 18 Регіональної військово-лікарської комісії було направлено пакет документів для зміни причинного зв`язку поранення, вказаного у свідоцтві про хворобу №799, а саме: «Поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» замінити на «Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини».
16.08.2022 на адресу четвертого відділу у м.Жовті Води надійшов витяг із протоколу засідання 18 Регіональної ВЛК від 03.08.2022 №1301, в якому зазначено, що «ПОРАНЕННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНЕ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ», 19.08.2022 оригінал зазначеного протоколу гр. ОСОБА_1 отримав на руки.
19.08.2022 четвертим відділом у м.Жовті Води Кам`янського РТЦК та СП гр. ОСОБА_1 було видане направлення на Саксаганську МСЕК для визначення групи інвалідності (відсотку втрати працездатності) за вих. №4/ЖВ/4626 від 19.08.2022 з долученням до даного направлення всіх документів, які стосуються поранення під час бойових дій.
23.08.2022 гр. ОСОБА_1 звернувся до четвертого відділу у м.Жовті Води Кам`янського РТЦК та СП з проханням сприяти у виправленні помилки у протоколі засідання 18 Регіональної ВЛК від 03.08.2022 №1301, а саме: в даному протоколі було зазначено свідоцтво про хворобу №799 від 25.05.2021, а не свідоцтво про хворобу №799 від 25.05.2022. На підставі цього звернення, четвертим відділом у м.Жовті Води Кам`янського РТЦК та СП на Голову 18 Регіональної військово-лікарської комісії було направлено лист з проханням виправити зазначену помилку у протоколі №1301 від 03.08.2022 за вих. №4/ЖВ/5192 від 23.08.2022.
20.09.2022 засобами поштового зв`язку ТОВ «Нова пошта» на адресу четвертого відділу у м.Жовті Води Кам`янського РТЦК та СП надійшов витяг із протоколу засідання 18 Регіональної ВЛК від 03.08.2022 №1301 з внесеними змінами.
28.09.2022 гр. ОСОБА_1 пройшов огляд МСЕК та отримав довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 12 ААА №003062 від 28.09.2022 та визначено ступінь втрати професійної працездатності 20 % (двадцять відсотків) - одноразово.
Тобто, позивач вчинив всі можливі дії з метою отримання відповідної довідки МСЕК у строки, визначені законодавством. На переконання суду, в цьому конкретному випадку позивач не має зазнавати жодних негативних наслідків від того, що відповідні медичні документи позивачу були невчасно надані військовою частиною, до того ж, окремі документи мали недоліки, які потребували виправлення (витяг із протоколу засідання 18 Регіональної ВЛК від 03.08.2022 №1301), а огляд МСЕК не відбувся в період трьох місяців з дати звільнення позивача з військової служби.
Подібна за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.08.2019 у справі №826/7472/18, від 08.09.2022 у справі № 200/4753/20-а.
Крім того, суд звертає увагу на неоднозначність норми пп. 7 п. 2 ст. 16 Закону №2011 у співставленні з п. 8 ст. 16-3 цього ж Закону, якщо в першому випадку визначений присічний строк - три місяці з дати звільнення з військової служби, то в другому випадку особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
При цьому, виходячи з приписів п. 3 Порядку 975 дата довідки медико-соціальної експертної комісії є днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги.
Оскільки позивач, в силу вимог п. 2 ст. 16-3 Закону №2011, є особою, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, то пп. 7 п. 2 ст. 16 Закону №2011 суперечить п. 8 ст. 16-3 цього ж Закону.
До того ж суд ураховує позицію Конституційного Суду України у рішенні від 06 квітня 2022 року № 1-р(II)/2022, згідно з якою, Конституційний Суд України зважає на реалії, пов`язані зі збройною агресією Російської Федерації проти України, роль Збройних Сил України та інших військових формувань в обороні Української держави, її суверенітету, незалежності та територіальної цілісності. Відповідні конституційні принципи є осердям конституційного ладу України, тож від їх захисту залежить його втілення загалом, зокрема й гарантованих Конституцією України прав і свобод людини і громадянина.
Внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої 20 лютого 2014 року, частина території України (Автономна Республіка Крим і місто Севастополь) є анексованою, деякі райони Донецької та Луганської областей є тимчасово окупованими. Починаючи з 24 лютого 2022 року збройна агресія Російської Федерації проти України набула повномасштабного характеру. Головну роль в обороні України відіграють Збройні Сили України та інші військові формування, які своєю мужньою боротьбою здійснюють ефективний захист Української держави та Українського народу.
Відповідно до частини другої статті 17 Основного Закону України «оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили У країни».
Здійснюючи конституційний контроль щодо законодавчого регулювання соціального захисту військовослужбовців, Конституційний Суд України спирається на свої попередні юридичні позиції щодо розуміння частини п`ятої статті 17 Конституції України. Виходячи зі змісту приписів статей 17, 65 Основного Закону України Конституційний Суд України вважає, що громадяни України, які захищають Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції; тож держава повинна надавати їм і членам їхніх сімей особливий статус та забезпечувати додаткові гарантії соціального захисту відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України як під час проходження служби, так і після її закінчення (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 18 грудня 2018 року № 12-р/2018).
З урахуванням встановленого Конституцією України функціонального призначення Збройних Сил України, в умовах триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України законодавче регулювання порядку реалізації права на соціальний захист, гарантованого частиною першою статті 46 Конституції України, має здійснюватися у системному взаємозв`язку з вимогами щодо посиленого соціального захисту військовослужбовців у розумінні частини п`ятої статті 17 Основного Закону України.
Військовослужбовці, інші громадяни, які залучені до виконання обов`язків оборони держави, виконують обов`язок щодо захисту Вітчизни у Збройних Силах України та інших військових формуваннях не заради отримання спеціальних статусів, зокрема привілеїв, пільг чи компенсацій. Водночас припис частини п`ятої статті 17 Конституції України чітко покладає на державу конституційний обов`язок щодо створення системи посиленої соціальної підтримки військовослужбовців і членів їхніх сімей, що поширюється не тільки на спеціальні пенсії та допомогу для них, а й підтримку у сфері охорони здоров`я, освіти, а також наданні житла та спеціальних підтримчих заходів під час їх переходу до цивільного життя.
Виконання державою конституційного обов`язку щодо забезпечення посиленого соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних або резервістів покликане не тільки забезпечити соціальний захист кожного з них індивідуально, а й сприяти виконанню громадянами України обов`язку щодо захисту Вітчизни - України, її суверенітету, незалежності та територіальної цілісності.
Беручи до уваги, що врегулювання відповідних питань належить до розсуду Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України та інших органів державної влади в межах їх конституційних повноважень, Конституційний Суд України також наголошує на тому, що заходи в сфері оборони держави мають бути своєчасними, послідовними та комплексними, оскільки від їх ефективного запровадження залежить стан обороноздатності України.
Підтримання високого рівня обороноздатності є найвищим державним інтересом і однією з найбільш захищених конституційних цінностей України. Захист суверенітету та територіальної цілісності України є «найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу» (частина перша статті 17 Основного Закону України).
В умовах воєнного стану держава зобов`язана мобілізувати всі доступні їй ресурси для посилення своєї обороноздатності та відсічі збройної агресії Російської Федерації проти України. Відтак усебічна підтримка військовослужбовців Збройних Сил України є одним із засобів розширення оборонних можливостей держави.
Конституційний Суд України наголошує, що приписи частини п`ятої статті 17, частини першої статті 46 Конституції України перебувають у системному взаємозв`язку з приписами частини першої статті 3 Конституції України та, зокрема, втілюють ідею про те, що людина, її життя і здоров`я є найвищою цінністю.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд зазначає, що позовні вимоги у цій справі підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України, суд зазначає, що позивач у справі, що розглядається, звільнений від сплати судового збору на підставі п.12 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір останнім сплачено не було, а отже відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат.
Поряд з цим, у позовній заяві позивач просить суд відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати в сумі 6000,00 грн за надання професійної правничої допомоги.
До позовної заяви додано розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу.
Частинами першою та третьою статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, і витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно зі статтею 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У Рішенні Конституційного Суду України №23-рп/2009 (пункт 3.2) від 30 вересня 2009 року передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Згідно з положеннями пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, до правової допомоги належать і консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо.
Згідно з частинами першою та другою статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Положеннями частини третьої статті 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Отже, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи надані договір від 20.04.2023 про надання правової допомоги №20/04, акт №1 від 05.05.2023 приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги №20/04 від 20.04.2023, довідка від 05.05.2023 про отримання оплати за договором про надання правових послуг №20/04 від 20.04.2023.
Також позивачем надано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №3176 від 11.11.2016, яке видано ОСОБА_2 .
Так, згідно з договором від 20.04.2023 про надання правової допомоги №20/04, укладеним між адвокатом Осиповою Євгенією Михайлівною (адвокат) та фізичною особою ОСОБА_1 (клієнт), клієнт доручає адвокату, а адвокат бере на себе зобов`язання надати клієнтові правову допомогу з питання призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із пораненням. Правова допомога включатиме такі дії: вивчення документів клієнта; аналіз нормативно-правових документів та судової практики з правовідносин, що є предметом звернення; формування правової позиції по захисту інтересів клієнта; підготовка усіх необхідних процесуальних документів для розгляду позову в суді першої інстанції (адміністративного позову, розрахунку судових витрат, клопотань за потреби); контроль за рухом справи в суді, надання клієнту роз`яснень з будь-яких питань щодо розгляду його справи в суді (п.1.2. договору).
Відповідно до п.6.1. Договору, розмір винагороди складає фіксовану суму: 6000,00 гривень.
Згідно з пунктами 7.1., 7.2. Договору, документом, що підтверджує надання послуг може бути акт приймання-передачі наданих послуг, звіт про виконані роботи, складені адвокатом письмові документи. Акт приймання-передачі наданих послуг формується або на весь перелік наданих послуг, або на окремо визначений етап робіт, якщо його можна виокремити серед сукупності виконаних адвокатом дій і має окремо визначену вартість.
05.05.2023 ОСОБА_2 (адвокат) та Потіцьким Сергієм Миколайовичем (клієнт) підписано акт №1 від 05.05.2023 приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги №20/04 від 20.04.2023.
Актом сторони договору підтверджують, що відповідно до п.6.1. договору клієнту було надано правничу допомогу з питання підготовки документів для звернення в суд із позовом про зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із втратою тимчасової працездатності внаслідок поранення.
В акті наведено опис робіт: вивчення документів, аналіз нормативно-правової бази та судової практики зі спірного питання, підготовка адміністративного позову; витрати часу: чотири календарні дні; вартість послуг: 6000,00 грн.
Підписання цього акту сторони підтвердили, що клієнт отримав готовий текст адміністративного позову з розрахунком судових витрат, а адвокат отримав від клієнта оплату в розмірі 6000,00 грн.
Відповідно до довідки від 05.05.2023 клієнтом сплачено, а адвокатом отримано 6000,00 грн за договором про надання правової допомоги №20/04 від 20.04.2023 та відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 05.05.2023.
Отже, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надані належні та допустимі докази.
Відповідно до ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд оцінив обсяг виконаних адвокатом робіт, врахував категорію справи і важливе значення справи для обох сторін спору, і дійшов висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката у сумі 6000,00 грн є співмірним зі складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт (наданих послуг).
Згідно з ч.7 ст.134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Так, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позивач має право на безоплатну правову допомогу правову допомогу, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел. Міністерство оборони України фінансується з державного бюджету, тому, держава за рахунок коштів Державного бюджету України вже профінансувала звернення позивача за правничою допомого. Позивач не звертався за безоплатною правовою допомогою, не надавав доказів звернення за безоплатною правовою допомогою, що гарантується державою.
Суд відхиляє вказані доводи відповідача, оскільки відповідно до ст.59 Конституції України, позивач є вільним у виборі захисника своїх прав.
Інших доводів щодо неспівмірності витрат на правову допомогу відповідач не навів.
Враховуючи викладене, витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладене в пункті 13 протоколу засідання №307 від 22.12.2022, про відмову в призначенні головному сержанту у відставці ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, встановленої пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, встановлену пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з встановленням часткової втрати працездатності внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) грн 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 .

Відповідач: Міністерство оборони України.

Суддя Н.В. Кучугурна