Справа № 580/2769/23
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2769/23 Суддя (судді) першої інстанції: Віталіна ГАЙДАШ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Губської Л.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Масловській К.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ІНФОРМАЦІЯ_1, про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача (п. 5 протоколу від 12.05.2022 №35) про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, як інваліду І групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, як інваліду І групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідачем порушено його право на соціальний захист та отримання належної одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи, яка настала внаслідок виконання обов`язків ОВС.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.11.2011 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання пов`язаного з проходження військової служби. У подальшому 19.11.2014 йому встановлено ІІ групу інвалідності, захворювання пов`язане з виконанням військового обов`язку під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а 08.12.2020 першу групу інвалідності. Для реалізації прав передбачених ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" позивач звернувся із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, однак отримав відмову у зв`язку із тим, що зміна причин інвалідності відбулась у понад дворічний термін з первинного встановлення інвалідності, яку постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2022 у справі №580/3580/21 скасовано та зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 березня 2021 року та прийняти рішення про призначення або про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, як інваліду І групи. На виконання вищезазначеної постанови суду апеляційної інстанції відповідачем (п. 5 протоколу від 12.05.2022 №35) відмовлено позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, як інваліду І групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач вважає вищенаведену відмову протиправною та просить суд зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги, як інваліду І групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року в задоволенні даного позову - відмовлено.

В обґрунтування своєї позиції суд зазначив, що 30.11.2011 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання пов`язаного з проходження військової служби, 19.11.2014 йому встановлено ІІ групу інвалідності, захворювання пов`язане з виконанням військового обов`язку під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а 08.12.2020 встановлено І групу інвалідності, тобто, між цими подіями минуло понад два роки, як наслідок, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що під час подання заяви про виплату позивачу одноразової грошової допомоги ним було вказано, що підставою для виплати є саме встановлення І групи інвалідності та надано всі необхідні документи, однак Міністерство оборони України та суд першої інстанції взагалі не врахували вищевказані обставини, незважаючи на те, що звернення за призначенням одноразової грошової допомоги є правом позивача, яким він може скористатися на свій розсуд, як при встановленні ІІ групи інвалідності, так і при встановленні в подальшому І групи інвалідності. Вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 19 Порядку №975, і підстави, з якої виходив відповідач, вказана норма не містить.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Приймаючи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у період з 01.08.1988 по 13.05.1993 проходив службу в органах внутрішніх справ та в цей період (у 1989-1990 рр.) приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

У відповідності із довідкою до акту огляду МСЕК серії 10ААА №911784 позивачу з 30.11.2011 за наслідками первинного огляду встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності - захворювання пов`язане з виконанням військового обов`язку під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, втрата працездатності складала 30%.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10ААВ №857498 від 24.11.2014 позивачу з 19.11.2014 встановлено другу групу інвалідності безстроково, причина інвалідності - захворювання пов`язане з виконанням військового обов`язку під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, втрата працездатності складала 70%.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності серії 12ААА №013294 від 14.03.2019 позивачу підвищено відсоток втрати працездатності до 80%.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААБ №776443 від 08.12.2020 позивачу з 08.12.2020 встановлено першу групу інвалідності безтерміново, причина інвалідності - захворювання пов`язане з виконанням військового обов`язку під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, втрата професійної працездатності склала 95%.

У зв`язку із встановленням І групи інвалідності, позивач звернувся до Міністерства оборони України з проханням про призначення одноразової грошової допомоги.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.04.2021 №64, позивачу повідомлено, що заявник у період з 01.08.1988 по 13.05.1993 проходив службу в органах внутрішніх справ та в цей період (у 1989-1990 рр.) приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Тому мав звернутися за допомогою у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності до Міністерства внутрішніх справ України, яке здійснювало розрахунок під час звільнення з військової служби. З 2015 року по 05.05.2016 ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах України. До Міністерства оборони України ОСОБА_1 звернувся за допомогою у зв`язку з установленням ІІ групи інвалідності 05.09.2019, тобто понад 3-річний термін після встановлення інвалідності. Зазначено, що зміна групи інвалідності у заявника відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням Міністерства оборони України позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із позовом.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 у справі №580/3580/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2022 у справі №580/3580/21 рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 скасовано та прийнято нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправним і скасовано рішення Міністерства оборони України (пункт 8 протоколу №64 від 22.04.2021) про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 березня 2021 року та прийняти рішення про призначення або про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, як інваліду І групи.

На виконання вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2022 у справі №580/3580/21 Міністерством оборони України повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 25 березня 2021 року та прийнято рішення (п.5 протоколу від 12.05.2022 №35) про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, як інваліду І групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки зміна позивачу групи інвалідності відбулась понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності, тому відповідно до пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 1 Закону №2011-XII (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 12 Закону № 2011-XII визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до підпункту «б» пункту 1 статті 16-2 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи .

Згідно з пунктом 4 статті 163 Закону № 2011-XII якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

За приписами пунктів 6, 9 статті 16-3 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі Порядок № 975).

Пунктом 1 Порядку № 975 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.

Відповідно до підпункту 1 пункту 6 Порядку № 975 військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі:

400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи;

300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи;

250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

З наведеного вбачається, що в разі якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі ж повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Судом першої інстанції встановлено, що у цій справі спір виник щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому під час повторного огляду іншої групи інвалідності.

При цьому, Закон №2011-XII було доповнено статтями 161, 162, 163, 164 Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 № 5040-VI. Цей Закон набрав чинності 01.01.2014 і застосовується до правовідносин, що виникли після 01.01.2014.

Відповідно до пункту 4 статті 163 Закону № 2011-XII у редакції, що діяла з 01.01.2014, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Згодом, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) пункт 4 статті 163 Закону № 2011-XII доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».

Змістовно абзац другий пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII є конкретизацією правової норми, яка міститься в абзаці першому. Якщо в абзаці першому передбачено умови, коли здійснюється виплата допомоги, то абзац другий передбачає умови, за відсутності яких виплата допомоги не здійснюється.

Окрім того, абзац другий пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII встановлює обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності.

Обидві ці норми (абзац перший та другий пункту 4 статті 16-3 Закону) передбачають дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Зазначені правові норми є спеціальними нормами і поширюються на всіх військовослужбовців.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 15.07.2020 у справі №240/10153/19 відступив від правового висновку, зробленого у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 (справа №295/3091/17), від 21.06.2018 (справа № 760/11440/17), і дійшов такого висновку про застосування пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII:

(1) право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням військовослужбовцю під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду;

(2) передбачені пунктом 4 статті 16-3 Закону №2011-XII обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності застосовуються починаючи з 01.01.2014;

(3) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, незалежно від дати, коли їх встановлено вперше (до 01.01.2014 чи після).

Колегія суддів звертає увагу на те, що 30.11.2011 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання пов`язаного з проходження військової служби, 19.11.2014 йому встановлено ІІ групу інвалідності, захворювання пов`язане з виконанням військового обов`язку під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а 08.12.2020 встановлено І групу інвалідності, тобто, між цими подіями минуло понад два роки, як наслідок, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №806/2187/18, від 30.07.2020 у справі № 540/2329/18, від 17.08.2021 у справі №484/295/17, від 21.09.2021 у справі № 580/676/20, від 06.10.2021 у справі № 814/2283/16, від 06.12.2022 у справі № 640/20422/20.

Також Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.12.2020 у справі №1.380.2019.006957 зазначив про таке:

" пунктом 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII передбачено вирішення питання виплати ОГД шляхом її виплати з урахуванням раніше виплаченої суми тим особам, яким раніше уже було встановлено факт ушкодження здоров`я і які раніше уже таку допомогу отримували.

Одночасно, цією нормою також передбачено обмеження такої виплати строком у два роки з часу попереднього встановлення факту ушкодження здоров`я.

Проте, ті особи, стан здоров`я яких погіршиться після спливу двох років з часу первинного встановлення факту ушкодження здоров`я, втрачають право на виплату ОГД, в тому числі з врахуванням раніше виплаченої суми.

Дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, а наслідок, який спричинило ушкодження здоров`я після дворічного строку, відповідно до рішення МСЕК (встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності) для обчислення строку самостійного правового значення не має. Дворічний строк для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі застосовується з моменту рішення компетентного органу (МСЕК), яким вперше встановлено ступінь ушкодження здоров`я особи (незалежно від його виду: інвалідність або ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності), внаслідок травми або захворювання.

Такий підхід (застосування дворічного строку) має на меті гарантування принципу правової визначеності для особи та запобігання можливих помилок з боку суб`єктів (органів МСЕК), які встановлюють причинно-наслідковий зв`язок між отриманою травмою або захворюванням та ступенем зумовленого ними погіршення стану здоров`я, визначивши, що лише протягом дворічного проміжку часу це можливо встановити достовірно.".

Водночас Верховний Суд у справі № 1.380.2019.006957 констатував, що держава, незалежно від завершення цього дворічного строку, зберігає для такої особи всі інші, окрім права на отримання ОГД, гарантії права на соціальний захист, гарантованого, зокрема частиною п`ятою статті 17 (держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей) та статтею 46 Конституції України (Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними), які деталізовані в низці Законів України та підзаконних нормативно-правових актах.

Колегія суддів не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку у справі, що розглядається.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення комісії Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії від 12.05.2022 №35 щодо відмови у призначенні позивачеві одноразової грошової допомоги (пункт 5) є законним та обґрунтованим.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 статті 263, п.2 ч.5 статті 328 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 21 листопада 2023 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Л.В. Губська

Є.І. Мєзєнцев