Справа № 320/41245/23
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

23 листопада 2023 року м. Київ № 320/41245/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши позовну заяву Благодійного фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук "Міжнародний діловий центр" до Департаменту земелньих ресурсів виконавчого органу Київської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області про визнання дій та рішення протиправними, визнання протиправною та скасування державної реєстрації земельних ділянок,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся Благодійний фонд сприяння розвитку гуманітарних та економісних наук "Міжнародний діловий центр" з позовом до Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області , Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії та рішення Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради (КМДА) щодо надання дозволу на розроблення та затвердженні технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки за кадастровим номером :88:199:0010 за адресою: м.Київ. вул. Івані Франка, 28;

- визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію земельних ділянок, що утворились внаслідок поділу земельної ділянки за кадастровим номером :88:199:0010 за адресою: м.Київ, вул. Івана Франка,28 , а саме: земельна ділянка №1 (кадастровий номер 88:199:0090) площею 0,0172 га, земельна ділянка №2 (кадастровий номер 88:199:0091) площею 0,0271 га, земельна ділянка №3 (кадастровий номер 88:199:0092) площею 0,01001 га, земельна ділянка №4 (кадастровий номер 88:199:0093) площею 0,0546 га;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області відновити у Державному земельному кадастрі запис про земельну ділянку з кадастровим номером :88:199:0010, площею 0,1990 га, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Івана Франка, 28, шляхом поновлення запису в поземельній книзі.

Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог слідує, що рішенням Київської міської Ради №10/731 від 03.02.2000 було затверджено проект відведення земельної ділянки Благодійному Фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» для експлуатації та обслуговування навчально-лабораторних будівель на вул. Івана Франка, 28 у Радянському районі м.Києва; надано позивачу за умови виконання п. 20.1 цього рішення в постійне користування земельну ділянку площею 0,20 га для експлуатації, реконструкції та будівництва навчально-лабораторних будівель на вул. Івана Франка, 28 у Радянському районі за рахунок земель міської забудови.

Підставою для прийняття Київською міською радою вищевказаного рішення було те, що рішенням Радянської районної ради м. Києва «Про розміщення Київського навчально-лабораторного комплексу Благодійного Фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» від 27.01.1999 погоджено порядок та умови розміщення і створення майново-матеріальної, науково-методичної та технічної бази, у відповідності до юридично-правових та дозвільно-узгоджувальних документів, зазначених у п.п 3.2, 3.3 Програми, створення Київського навчально-лабораторного комплексу Благодійного Фонду.

Таким чином, Київська міська рада надала у постійне користування позивачу земельну ділянку на вул. Івана Франка, 28 у Шевченківському районі м. Києва для створення Київського навчально-лабораторного комплексу.

На підтвердження права постійного користування земельною ділянкою був виданий Державний Акт на право постійного користування землею (ІІ-КВ № 006712) від 23.10.2001 за № 88-4-00051, який засвідчував, що земельна ділянка площею 0,1990 га передана позивачу у постійне користування для експлуатації та обслуговування навчально-лабораторних будівель на вул. Івана Франка, 28 у Радянському районі.

З 2001 року по 2020 рік позивач добросовісно, відкрито та безперервно користувався наданою йому у постійне користування земельною ділянкою в цілях, передбачених Державним Актом на право постійного користування землею, сплачував усі передбачені чинним законодавством податки, збори та платежі, в тому числі ті, що пов`язані з набуттям права постійного користування земельною ділянкою.

Однак, рішенням Київської міської ради №9/9088 від 07.07.2020 Благодійному Фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» було припинено право постійного користування земельною ділянкою площею 0,1990 га (кадастровий номер :88:199:0010) за адресою: вул. Івана Франка, 28 у Шевченківському районі м. Києва, наданою згідно з пунктом 20 рішення Київської міської ради від 03.02.2000 року №10/731 «Про надання і вилучення земельних ділянок», право користування якою посвідчено державним актом на право постійного користування землею, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею 23.10.2001 за №88-4-00051 та віднести її до земель запасу житлової та громадської забудови.

21.07.2020 та 24.07.2020 Департаментом земельних ресурсів Київської міської ради було надано згоду на поділ земельної ділянки та дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки (кадастровий номер :88:199:0010) за адресою: вул. Івана Франка, 28 у Шевченківському районі м. Києва.

Підставою для цього, стало рішення Київської міської ради від 07.07.2020 про припинення права постійного користування цією земельною ділянкою позивачу.

Вказане рішення Київської міської ради було оскаржено в судовому порядку позивачем, та постановою Верховного суду від 10.12.2021 по справі №910/11673/20 скасовано попередні судові рішення та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково і визнано незаконним вищевказане рішення Київської міської ради в частині припинення Благодійному Фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» права постійного користування земельною ділянкою.

Відтак, позивач на даний час продовжує бути власником об`єктів нерухомості, що розташовані на даній земельній ділянці, а саме дві нежитлові будівлі заг. площею 720,10 кв.м.

За таких обставин, жодних правових підстав обмеження Фонду у його праві постійного користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: м.Київ, вул. Івана Франка, 28 у розмірі площею 0,1990 га на даний час не існує.

Однак, 21.07.2020 Департаментом земельних ресурсів Київської міської ради було надано згоду на поділ зазначеної земельної ділянки (кадастровий номер :88:199:0010) площею 0,1990 га, адреса ділянки м. Київ, вул. Івана Франка,28, та погоджено відповідну технічну документацію із землеустрою щодо поділу даної земельної ділянки.

В Технічній документації із землеустрою (в пояснювальній записці до неї) вказано, що дана земельна ділянка знаходилась на праві постійного користування у позивача, а рішенням Київської міської ради від 07.07.2020 №9/9088 дане право було припинено та віднесено земельну ділянку до земель житлової та громадської забудови.

Згідно з документацією при поділі земельної ділянки були сформовані наступні нові земельні ділянки з присвоєнням відповідних кадастрових номерів: земельна ділянка №1 (кадастровий номер 88:199:0090) площею 0,0172 га, земельна ділянка № НОМЕР_1 (кадастровий номер 88:199:0091) площею 0,0271 га, земельна ділянка № НОМЕР_2 (кадастровий номер 88:199:0092) площею 0,01001 га, земельна ділянка № НОМЕР_3 (кадастровий номер 88:199:0093) площею 0.0546 га.

Оскільки, на момент погодження та прийняття рішення щодо поділу цієї земельної ділянки, існувало рішення Київради про припинення Фонду права постійного користування цією земельною ділянкою від 07.07.2020, і фактично дане рішення було правовим підґрунтям для поділу земельної ділянки, то внаслідок визнання його протиправним відпали законні підстави для поділу цієї ділянки, а відтак і для користування нею (або її частинами) іншими будь-якими особами, крім позивача.

За таких обставин, внаслідок прийняття постанови Верховним Судом фактично було поновлено право постійного користування позивача вказаною земельною ділянкою площею 0,1990 га у первинному її стані.

Посилаючись на положення ст.152 Земельного кодексу України, ст.ст. 6, 10, 16, 18, 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр", розділів 4, 5 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 №1051, наполягає, що дії відповідачів щодо надання дозволу на розроблення та затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки за кадастровим номером :88:199:0010 за адресою: м.Київ, вул.Івана Франка, 28 були виконані без дотриманням вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема: належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши матеріали позовної заяви, вбачається необхідним відмовити у відкритті провадження у цій справі, враховуюче наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно пунктів 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України під адміністративною справою розуміють переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, а під публічно-правовий спором розуміють спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відтак, до адміністративної юрисдикції відносяться ті справи, які виникають зі спорів в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівл17 (провадження № 11-1492апп18) та від 04.09.2019 у справі № 812/1184/17 (провадження № 11-360апп19).

лінських функцій.або за результатами земельних торгів.ня в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».ажень. без дотриманням вимог закону.ння Київського навчально-лабораторного комплексу Благодійного Фонду.вана Франка, 28 у Радянському районі за рахунок земель міської забудови.р ?? ?Ч?Ци проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.икc???lxQZ`lZ`rlxЃlЃЃo™ZlrfuilZrxlЃЃxZЃurЃurl?lЃlZrZrЃЃl

Суд звертає увагу, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Дані висновки містяться у Постанові Великої палати Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №1140/2683/18, Постанові ВП ВС від 24.04.2019у справі №1840/2727/18, Постанові ВП ВС від 20.06.2018 у справі №820/4146/17, Постанові ВС від 29.11.2019 у справі №°808/965/17, Постанові ВП ВС від 04.09.2018 у справі№823/2042/16.

Суди розглядають у порядку цивільного, господарського судочинства вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач не погоджується із діями та рішенням Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради (КМДА) щодо надання дозволу на розроблення та затвердженні технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки за кадастровим номером :88:199:0010 за адресою: м.Київ. вул. Івані Франка, 28.

Статтею 80 ЗК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин установлено, що суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 ЗК України органи місцевого самоврядування при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб`єктом земельних відносин.

У відносинах, які склалися між учасниками справи, міська рада як власник землі вільна у виборі суб`єкта щодо передачі земельної ділянки в приватну власність у порядку, визначеному законом та не здійснює при цьому владні управлінські функції.

Відтак, предметом позову є саме перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, що не є предметом розгляду за правилами КАС України (у редакції, чинній на час прийняття рішення).

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 363/2449/14-а, від 24.04.2018 у справі №401/2400/16-ц.

Суд звертає увагу, що у постанові від 21.05.2020 у справі № 826/16196/18 Верховний Суд зазначив, що неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Аналізуючи вищевказане, рішення суб`єкта владних повноважень у сфері у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної особи виникло (припинилось) право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 19 ЦК України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права користування землею ділянкою третіми особами та вчинення цими особами будь-яких дій щодо вказаної земельної ділянки, яка належить на праві власності - в тому числі і подання документів щодо зміни цільового призначення земельної ділянки), що виникло (припинилось) в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Водночас, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення фізична особа набуває або позбувається речового права на земельну ділянку в тому числі і зміна цільового призначення земельної ділянки, яка на лежить на праві власності, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно підпункту 6 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених ч. 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач, звертаючись до суду, мав на меті захистити у визначеному законом порядку право щодо користування земельною ділянкою, у здійснення якого, на переконання позивача, відповідачем протиправно прийнято оскаржуване рішення.

Таким чином, позивач, звертаючись до суду, мав намір вирішити питання про захист цивільного права постійного користування на земельну ділянку, отже спір у цій справі не має ознак публічно-правового і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічну за змістом правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах, зокрема, від 04.09.2019 у справі № 812/1184/17 (84573537), від 24.07.2019 у справі № 816/4599/15 (83220825), від 10.04.2019 у справі № 816/2137/18 (81691821).

Відтак, заявлений до вирішення адміністративного суду спір має приватноправовий характер, у зв`язку з чим підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно частин 2-6 статті 170 КАС України про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви. Копія ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надсилається особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі може бути оскаржено. У разі скасування ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду. Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається. У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

З огляду на наведене, суддя приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 248, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження за позовом Благодійного Фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук "Міжнародний діловий центр" до Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області про визнання дій та рішення протиправними, визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію земельних ділянок .

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Лисенко В.І.