Справа № 140/4526/23
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 140/4526/23 пров. № А/857/13644/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року у справі № 140/4526/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОДІМСЕРВІС» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Каленюк Ж.В. в м. Луцьку Волинської області 28.06.2023 року в порядку письмового провадження), -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автодімсервіс» (далі ТзОВ «Автодімсервіс», позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Волинської митниці (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 24 лютого 2023 року № UA205140/2023/000066/2.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять розбіжності: у прайс-листі виробника товару, інвойсі умови поставки DAP (до ціни товару включені витрати на транспортування товару до визначеного місця), що суперечить графі 20 митної декларації FCA (витрати на транспортування до зазначеного місця не включаються до фактурної вартості товару, а мають бути додані до митної вартості товарів); за умовами контракту від 01 лютого 2013 року № 102/2012 покупець оплачує 100% суми, виставленої в рахунку-фактурі, при тому що умови оплати в рахунку-фактурі - відстрочка платежу на 60 днів; доказів оплати вартості придбаного товару позивачем не надано; у митній декларації країни відправлення вантажовідправником/експортером зазначено «ABS All Brake System bv», а в графі 2 митної декларації - «Pol-Cel» Sp.z.o.o.; зазначена вага нетто в рахунку-фактурі (17433,23 кг) відрізняється від сумарної ваги в копії митної декларації країни відправлення (17430,84 кг). Встановлені розбіжності є достатньою підставою для виникнення сумнівів у достовірності наданих документів та правильності визначенні декларантом заявленої митної вартості товару за першим методом. На пропозицію надати додаткові документи декларант надав видаткові накладні та картки рахунків, які не стосуються оцінюваного товару, а наданий банківський платіжний документ не стосується цієї зовнішньоекономічної операції.

Позивач скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, просив таку залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 01 лютого 2013 року між ТзОВ «Автодімсервіс» (покупець) компанією «ABS All Brake Systems bv» (продавець) було укладено контракт № 102/2012, згідно з яким продавець зобов`язується передати у власність покупця автомобільні запчастини (товар) за найменуванням, асортиментом (номенклатурою), ціною та в кількості, погоджених сторонами. Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього узгоджену сторонами ціну. Поставки здійснюються з різних складів продавця, які зазначаються в товаросупровідних документах та рахунках-фактурах, на умовах FCA (Інкотермс-2010). За погодженням сторін умови поставки можуть бути змінені. Сторони можуть вибрати будь-який з режимів поставки відповідно до правил Інкотермс-2010. Покупець оплачує 100% вартості у виставленому рахунку-фактурі.

Додатковими угодами від 27 січня 2014 року № 1, від 01 квітня 2016 року № 2, від 01 червня 2016 року № 3, від 20 січня 2017 року № 4, від 20 червня 2017 року № 5, від 11 вересня 2017 року № 6, від 18 грудня 2017 року № 7, від 10 січня 2019 року № 8, від 06 листопада 2020 року № 9, від 28 травня 2021 року № 10 до вказаного договору вносились зміни. Зокрема, відповідно до додаткової угоди від 06 листопада 2020 року № 9 сторони погодили, що поставки товару здійснюються з різних складів продавця, які зазначаються в товаросупровідних документах та рахунках-фактурах, на умовах DAP-Хелм (Польща) згідно правил Інкотермс-2020. За погодженням сторін умови поставки можуть бути змінені. Сторони можуть вибрати будь-який з режимів поставки відповідно до правил Інкотермс-2020.

23 лютого 2023 року для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару (40 товарних позицій автозапчастин), декларант позивача подав МД № 23UA59U3. Фактурна вартість імпортованого товару становить 74014,33 євро (еквівалентно 2881585,11 грн), митну вартість визначено на рівні 2888686,11 грн (з урахуванням транспортних витрат у сумі 7101,00 грн). До митної декларації додано: контракт від 01 лютого 2013 року № 102/2012 з додатками №№ 1-10; прайс-лист; пакувальний лист до інвойсу № HUSI23000367; інвойс від 27 січня 2023 року № HUSI23000367; автотранспортну накладну (CMR) від 22 лютого 2023 року № 029575; копію митної декларації країни відправлення № 23HU8110002AC9AD21; договір на перевезення вантажу від 18 червня 2019 року № 1/18062019; заявку на перевезення вантажу від 21 лютого 2023 року № 21/02/23; рахунок-фактуру від 22 лютого 2023 року № СФ-0000013; довідку про транспортні витрати від 22 лютого 2023 року № 9.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронному повідомленні декларанту запропоновано подати такі документи: договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини та інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару, за бажанням декларанта.

На електронне повідомлення митниці позивач заявою від 09 лютого 2023 року № 1 повідомив відповідача, що згідно з умовами контракту платежі за контрактом здійснюються покупцем платіжним дорученням, виходячи з умов, зазначених в наданих продавцем інвойсах, а тому зазначення в інвойсі умови щодо строку оплати « 60 days net» (відстрочка платежу) повністю відповідає умовам контракту. Розбіжність у вазі товару в рахунку-фактурі від 27 січня 2023 року № HUSI23000367 та в копії митної декларації країни відправлення № 23HU8110002AC9AD21 пояснюється технічною помилкою, допущеною вантажовідправником, при оформленні вказаних документів. Також додано рішення суду у справі №140/17569/20 та документи щодо раніше імпортованої партії товару.

24 лютого 2023 року Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA205140/2023/000066/2 та сформувала картку відмови № UA205140/2023/000593 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Як зазначено у графі 33 рішення, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що подані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності, зокрема: згідно з прайс-листом виробника товару від 27 січня 2023 року № б/н умови поставки - DAP, що суперечить графі 20 митної декларації FCA; згідно з пунктом 4.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01 лютого 2013 року № 102/2012 покупець оплачує 100% суми, виставленої в рахунку-фактурі, що суперечить умовам оплати в рахунку-фактурі від 27 січня 2023 року № HUSI23000367 - 60 days net; відповідно до копії митної декларації країни відправлення від 30 січня 2023 року № 23HU8110002AC9AD21 вантажовідправником/експортером зазначено «ABS All Brake System bv», а в графі 2 митної декларації - Pol-Cel Sp.z.o.o.; вага нетто в рахунку-фактурі від 27 січня 2023 року № HUSI23000367 становить 17433,23 кг, а сумарна вага нетто в копії митної декларації країни відправлення від 30 січня 2023 року № 23HU8110002AC9AD21 - 17430,84 кг. Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) Держмитслужби, а саме: товар 2 - на рівні 4,0 євро/кг за МД від 13 грудня 2023 року № UA209170/2022/099012; товар 4 - на рівні 4,0 євро/кг за МД від 14 грудня 2023 року № UA205050/2022/080333; товар 6 на рівні 4,0 євро/кг за МД від 11 лютого 2023 року № UA100330/2023/132844; товар 11 на рівні 6,60 євро/кг за МД від 26 грудня 2022 р№ UA209230/2022/026480 оку; товар 13 на рівні 5,78 євро/кг за МД від 30 грудня 2022 року № UA209170 /2022/103594; товар 15 на рівні 3,98 євро/кг за МД від 19 грудня 2022 року № UA100120/2022/216896. Тут же зазначається, що митницею відповідно до положень статті 55, 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

Товар було випущено у вільний обіг за ВМД від 25 лютого 2023 року № 23UA82U8.

Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина перша).

Відповідно до статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною другою статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

З матеріалів справи встановлено, що разом з митною декларацію до митного оформлення, позивач надав передбачені статтею 53 МК України документи, які підтверджують задекларовану митну вартість товару, зокрема: контракт від 01 лютого 2013 року № 102/2012 з додатками №№ 1-10; прайс-лист; інвойс від 27 січня 2023 року № HUSI23000367, пакувальний лист до інвойсу № HUSI23000367 - документи щодо самого товару, а також транспортні (перевізні) документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів: автотранспортну накладну від 22 лютого 2023 року № 029575; договір на перевезення вантажу від 18 червня 2019 року № 1/18062019; заявку на перевезення вантажу від 21 лютого 2023 року № 21/02/23; рахунок-фактуру від 22 лютого 2023 року № СФ-0000013; довідку про транспортні витрати від 22 лютого 2023 року № 9.

Крім того, надано копію митної декларації країни відправлення № 23HU8110002AC9AD21, прайс-лист виробника.

Так, контрактом від 01 лютого 2013 року № 102/2012 та додатками до нього визначено предмет та умови поставки, основні зобов`язання продавця та покупця.

Відповідно до інвойсу від 27 січня 2023 року № HUSI23000367 загальна вартість товару становить 74014,33 євро. Цим документом визначено ідентифікаційні ознаки товару, їх кількість, ціну.

Ціна товару в інвойсі від 27 січня 2023 року № HUSI23000367 (74014,33 євро) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД від 23 лютого 2023 року № 23UA59U3 (графа 22).

При цьому, визначаючи митну вартість за першим методом, декларант до фактурної вартості додав також витрати з перевезення товару від місця передачі перевізнику до кордону України (7101,00 грн), що не заперечується відповідачем. Такі витрати підтверджено поданими разом із митною декларацією договором на перевезення вантажу від 18 червня 2019 року № 1/18062019; заявкою на перевезення вантажу від 21 лютого 2023 року № 21/02/23; рахунком-фактурою від 22 лютого 2023 року № СФ-0000013; довідкою про транспортні витрати від 22 лютого 2023 року № 9, згідно з якими вартість транспортних послуг за маршрутом Хелм (Польща) - митний пост Дорогуськ становить 7101 грн.

Згідно з частинами першою та другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки: 1) числового значення заявленої митної вартості; 2) наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 3) наявності в поданих документах відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина четверта статті 53 МК України).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребуванням додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадках:

- якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності;

- не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів;

- не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Такі сумніви щодо митної вартості товару можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Як вказано у пункті 2 частини четвертої статті 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

З наведеного слідує, що правовою підставою для витребування митним органом від декларанта додаткових документів є наявність перелічених у частині третій статті 53 МК України підстав, про які митний орган зобов`язаний у письмовій формі повідомити декларанта із зазначенням у такому повідомленні конкретних причин за яких заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана на основі поданих ним документів.

Вказана норма законодавства спрямована на те, щоб декларант був обізнаний з недоліками (хибами), які виявлені митним органом та які в свою чергу перешкоджають митному органу підтвердити задекларовану митну вартість товарів за яких декларант мав би реальну можливість їх усунути шляхом подання додаткових документів.

З приводу тверджень у спірному рішенні та відзиві на позов стосовно розбіжностей в умовах поставки - DAP в прайс-листі від 27 січня 2023 року та FCA у графі 22 митної декларації, колегія суддів зазначає, що умовами контракту від 01 лютого 2013 року № 102/2012 визначено, що поставка товару здійснюється з різних складів продавця, які зазначаються в товаросупровідних документах та рахунках-фактурах на умовах DAP Хелм (Інкотермс-2020). Одночасно передбачено, що за погодженням сторін умови поставки можуть бути змінені; сторони можуть вибрати будь-який з режимів поставки відповідно до правил Інкотермс- 2020.

Поставка на умовах DAP (поставка в місце призначення…) означає, що продавець виконав своє зобов`язання з постачання тоді, коли він надав покупцеві товар, випущений в митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув у вказане місце призначення. Умови постачання DAP покладають на продавця обов`язки нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення.

Умови поставки FCA або Франко-перевізник (... назва місця) означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Відповідальність знімається з вантажовідправника у той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем. Подальші ризики за транспортування вантажу покупець несе самостійно.

За обставин цієї справи, декларант поніс витрати з перевезення товару від місця передачі перевізнику до кордону України (7101,00 грн), що відповідає умовам поставки FCA (так і було зазначено у графі 22 митної декларації від 23 лютого 2023 року № 23UA59U3). Як уже заначено вище, витрати на перевезення вантажу ABS від місця завантаження (Хелм, Польща) до митного кордону України враховано декларантом при визначенні митної вартості товару (в рахунку-фактурі від 22 лютого 2023 року № СФ-0000013 та довідці про транспортні витрати від 22 лютого 2023 року № 9 є розмежування витрат за групою товару).

Отже, врахування витрат на перевезення товару не призвело до заниження позивачем митних платежів, а навпаки митна вартість збільшилася, відповідно збільшились і митні платежі.

Також, відповідач у повідомленні декларанту та пізніше у спірному рішенні безпідставно вказав про розбіжності в поданих документах з покликанням на те, що згідно з пунктом 4.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01 лютого 2013 року № 102/2012 покупець оплачує 100% суми, виставленої в рахунку-фактурі, що суперечить зазначеним умовам оплати в рахунку-фактурі від 27 січня 2023 року № HUSI23000367 - 60 days net.

Так, дійсно в контракті від 01 лютого 2013 року № 102/2012 вказано, що покупець оплачує 100% суми, виставленої в рахунку-фактурі. Однак відповідачем проігноровано пункт 4.2 контракту, в якому зазначено, що платежі здійснюються покупцем платіжним дорученням, виходячи з умов, що вказані в рахунках-фактурах, наданих продавцем. При цьому суд зауважує, що інвойс від 27 січня 2023 року № HUSI23000367 складався продавцем товару, а не позивачем. Таким чином, позивач зобов`язаний оплатити вартість імпортованого товару за умовами, які вказані продавцем товару в рахунку-фактурі. В рахунку-фактурі від 27 січня 2023 року № HUSI23000367 вказано умови оплати відстрочення платежу на 60 днів, що жодним чином не суперечить умовам контракту від 01 лютого 2013 року № 102/2012. Крім того, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.

На аргументи відповідача стосовно розбіжностей у відомостях про вантажовідправника/експортера в копії митної декларації країни відправлення від 30 січня 2023 року № 23HU8110002AC9AD21 («AВS All Brake System bv») та в графі 2 митної декларації (Pol-Cel Sp.z.o.o.), суд зауважує, що відповідно до додаткової угоди від 20 червня 2017 року № 5 до контракту від 01 лютого 2013 року № 102/2012, яка подавалась митному органу під час митного оформлення імпортованого товару, сторони погодились доповнити пункт 3.1 контракту, а саме вказано, що поставки здійснюються зі складу фірми Pol-Cel Sp.z.o.o. (Хелм, Польща). З огляду на те, що за умовами договору вантажотранспортна накладна міжнародного зразка (CMR) є товаросупровідним документом, то відповідні відомості з CMR від 22 лютого 2023 року № 029575, яка також подавалась разом з митної декларації, є достатнім підтвердженням вказаних в графі 2 митної декларації даних щодо відправника товару - Pol-Cel Sp.z.o.o.

Не може бути підставою для коригування митної вартості товару за резервним методом встановлення митним органом розбіжностей у вазі нетто в рахунку-фактурі від 27 січня 2023 року № HUSI23000367 та в митній декларації країни відправлення від 30 січня 2023 року № 23HU8110002AC9AD21.

На електронне повідомлення митниці позивач надав письмові пояснення про допущену вантажовідправником помилку при оформленні вказаних документів. Крім того, компанія «ABS All Brake Systems bv» листом від 24 лютого 2023 року, який також було подано митному органу, підтвердила про допущення механічної помилки при зазначенні загальної ваги нетто 17430,84 кг, замість 17433,23 кг. Суд зауважує, що позивач не складав вказаних документів, тож виправлення цієї формальної описки не може покладати на нього додаткові зобов`язання зі сплати митних платежів в іншому розмірі, ніж це визначено документами, які супроводжували товар.

Як наслідок, колегія суддів приходить до переконання, що приведені відповідачем доводи є безпідставними та такими, що не впливають на визначену сторонами вартість товару, а відтак не можуть бути підставою для коригування митної вартості названого товару.

За приведених положень законодавства та фактичних обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували товар, та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару за ціною договору, водночас митниця не довела наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару за основним методом.

Частиною другою статті 55 МК України визначено, які обов`язкові відомості має містити прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, а зокрема:

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Досліджуючи питання відповідності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості вимогам пунктів 2 та 4 статті 55 МК України, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до положень статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Статтею 64 МК України передбачено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Між тим у спірному рішенні митний орган лише вказав номери та дати митних декларацій (МД від 13 грудня 2023 року № UA209170/2022/099012, МД від 14 грудня 2023 року № UA205050/2022/080333, МД від 11 лютого 2023 року № UA100330/2023/132844, МД від 26 грудня 2022 року № UA209230/2022/026480, МД від 30 грудня 2022 року № UA209170 /2022/103594, МД від 19 грудня 2022 року № UA100120/2022/216896), на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.

При цьому, в оскарженому рішенні відповідач не вказує будь-яких джерел та інформації, якими керувався при визначенні митної вартості товару, окрім номеру та дати взятих за основу митних декларацій.

У постанові Верховного Суду від 29.09.2020 року справі № 520/7041/19 зазначено, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок митного органу про те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відтак рішення відповідача про коригування митної вартості товарів є протиправною та підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 КАС України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не бачив необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та скасуванню не підлягає.

Згідно частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року у справі № 140/4526/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар