Справа № 820/5233/16
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Бідонько А.В.

14 листопада 2023 р.Справа № 820/5233/16
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

28.09.2016 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив : скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі ГУ ДФС м. Харкова від 25.02.2016 № .

Вимоги мотивував тим, що оскаржуване в даній справі податкове повідомлення-рішення є таким, що не відповідає приписам чинного законодавства, та порушує права позивача. Зазначає, що сума, яка визначена податковим органом у надісланому податковому повідомленні-рішенні є неузгодженою, а тому безпідставним є зазначення у рішенні порушення п. 2 ст.126 п. 126.1 Податкового Кодексу України (далі ПК України). Крім того, вказує, що в податковому повідомленні - рішенні штрафна (фінансова) санкція визначена у розмірі 25 відсотків від суми податкового зобов`язання, а не 10 або 20 відсотків, як передбачено нормою ПК України.

Вказує, що податкове повідомлення - рішення від 25.02.2016 № було складене та надіслано з порушенням норм чинного законодавства, в рішеннях за результатами розгляду скарг всі аргументи позивача взагалі не були прийняті до уваги, що стало результатом неправомірного залишення скарг без задоволення, а податкового повідомлення-рішення без змін. Оскільки податкове повідомлення-рішення було прийнято та складене з порушенням вищенаведених норм законодавства, воно має бути скасоване.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову, відповідач, Київська об`єднана державна податкова інспекція м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області зазначив, що за наслідками проведеної перевірки було встановлено, що позивач в 2013 отримав дохід у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) в розмірі 261 850.44 грн. від ТОВ «Кредитні ініціативи», проте, в порушення вимог законодавства, не вказав цей дохід у декларації про майновий стан та доходи за 2013 та, відповідно, не сплатив податок з доходів фізичних осіб з вказаної суми. Саме у зв`язку з наведеними обставинами відповідачем було прийнято оскаржуване в даній справі податкове повідомлення-рішення, яке він вважає цілком обґрунтованим та законним.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2017 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Судовим рішенням скасовано податкове повідомлення-рішення Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 25.02.2016 № .

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01.11.2021 касаційну скаргу Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області задоволено частково. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2017 у справі № 820/5233/16 скасовано. Справу № 820/5233/16 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 справу №820/5233/16 прийнято до розгляду, та вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 клопотання Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про заміну неналежної сторони - задоволено. Замінено відповідача у справі № 520/5233/16 з Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова, його правонаступником - Головним управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (далі ГУ ДПС в Харківській області, контролюючий орган).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Судове рішення вмотивовано тим, що позивач повинен був задекларувати дохід у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) в розмірі 261 850.44 грн. та сплатити податок з доходів фізичних осіб з вказаної суми. Таким чином в даній справі, нараховуючи відповідне податкове зобов`язання, податковий орган діяв у межах чинного законодавства при правильному встановленні дійсних обставин справи.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що в податковому повідомленні - рішенні підставою для нарахування грошового зобов`язання зазначено не ту норму ПК України, відповідно до якої податковий орган має право самостійно визначати грошове зобов`язання по поданій декларації.

Вказує, що сума, яка визначена податковим органом у надісланому податковому повідомленні-рішенні є неузгодженою, а тому безпідставним є зазначення у рішенні порушення гл. 2 ст. 126 ст. 126.1 ПК України. Крім того, вважає за необхідне зауважити, що в податковому повідомленні штрафна (фінансова) санкція визначена у розмірі 25 відсотків від суми податкового зобов`язання, а не 10 або 20 відсотків, як передбачено вищенаведеною нормою. Таким чином, розрахунок штрафної (фінансової) санкції вчинено з порушенням норм ПК України, а тому вона не може бути застосована.

Також зазначає, що ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області надіслало позивачу листа від 01.06.2016 № 1597/М/20-34-13-01-21, яке було отримано 02.07.2016, відповідно до якого було повідомлено, що в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні виникла друкарська помилка в частині посилання на пункт та статтю законодавчого акту, порушення якого встановлено та відповідно до якого зроблено розрахунок грошових зобов`язань, вірним вважати запис: «встановлено порушення п. 123.1 ст. 123, п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.177.11 ст. 177, п. 179.1 ст. 179 ПК України. Виправляючи, як зазначено в листі та у відзиві відповідача по справі, друкарську помилку, стверджує, що орган відповідач діяв з порушенням положень ст. 19 Конституції України.

Позивач зауважує, що розрахунку до податкового повідомлення-рішення не отримував, що є порушенням п. 58.1 ст. 58 ПК України.

Також, посилається на те, що на його особовому рахунку обліковувалася передплата з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 9500.00 грн. При розрахунку чомусь сума податкового зобов`язання не була зменшена на суму передплати, у зв`язку з чим сума штрафних санкцій була завищена. Цей факт також мав би бути зазначений у розрахунку до податкового повідомлення-рішення, який у порушення п. 58.1 ст. 58 ПКУ не був складений та надісланий мені.

Отже, незважаючи на те, що до матеріалів справи надана відповідь ТОВ «Кредитні ініціативи» щодо структури анульованої заборгованості, згідно до якої суму погашення боргу у розмірі 223 804.00 грн. було спрямовано на погашення прострочених та строкових відсотків у розмірі 106 426.40 грн. та лише на погашення основного боргу (тіла кредиту) суму у розмірі 117.377.60 грн., суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку, що прощено було 261.850.44 грн., адже ця сума включає й суму прощених прострочених та строкових відсотків, що не відповідає поняттю боргу, якщо враховувати вищенаведені норми законодавства, та суд першої інстанції не врахував позицію Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.11.2021 по цій справі.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Судом встановлено, що 08.05.2008 позивач уклав з ВАТ «Сведобанк» кредитний договір на купівлю житлової нерухомості, згідно умов якого отримав у вигляді кредиту 48 000.00 доларів США на строк до 08.05.2038 (а.с. 95-103).

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 48 000.00 доларів США (надалі - кредит), на строк по 08.05.2038 включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором. Кредит надається позичальнику лише після:

- укладання іпотечного договору про іпотеку об`єкта нерухомості, зазначеного в п. 1.4 цього договору;

- виконання позичальником умов п. 5.7, .5.12. цього договору;

- сплати позичальником одноразової комісії за перевірку документів, передбаченої п. 3.4. договору.

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11.90 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього Договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися без укладання додаткового правочину до цього договору, у випадку і у порядку, встановленому п. 6.1., п. 8.4 цього договору.

Відповідно до п. 1.4 кредитного договору кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (далі- "Об`єкт нерухомості").

Відповідно до п. 6.1 сторони досягли згоди вважати факт настання наступних подій, що не залежать від волі сторін договору, і які мають безпосередній плив на вартість ресурсів банку, істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при визначенні розміру процентної ставки (п.1.3. договору) при укладанні цього Договору:

- зміна економічних умов та вартості ресурсів на ринку позикового капіталу;

- зміна діючого законодавства, внесення змін до нормативних актів НБУ, зміна кредитної політики НБУ.

Згідно Договору купівлі продажу № 3158 позивач придбав квартиру АДРЕСА_1

Згідно листа ТОВ «Кредитні ініціативи» без дати б/н вказане Товариство набуло статус кредитора за кредитним договором від 08.05.2008 (а.с. 115).

Як вбачається з листа ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с. 89) після сплачених позивачем 29.05.2013 грошових коштів у сумі 223 804.00 грн. в рахунок сплати заборгованості за кредитним договором № 2006/0508/45-002 від 08.05.2008, товариством було прийнято рішення про анулювання залишку боргу.

Зазначено, що позивачем отримано дохід у вигляді прощення боргу у сумі 261 850.00 грн.

Згідно наказу ДПІ у Московському районі ГУ ДФС м. Харкова від 15.12.2015 № 475 у зв`язку з неподанням в установлений законом строк податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 платником податків фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та керуючись пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.2 п.78.1, ст.78, ст. 79 п. 82.2 ст. 82 ПК України вирішено провести документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік (з 01.01.2013 по 31.12.2013).

За наслідками проведеної перевірки складено акт перевірки від 14.01.2016 № 45/20-34-17-06/ НОМЕР_1 (а.с. 55-58).

В ході проведення перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 від ТОВ «Кредитні Ініціативи» (підтверджено листом, наданим ТОВ «Кредитні Ініціативи» від 18.06.2014 № 2014/06/Б-18) отримав дохід у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) у загальному розмірі 261 850.44 грн.

Відповідно до податкової декларації про майновий стан та доходи за 2013 (вх. до ДПІ від 06.02.2014 № ) ФОП ОСОБА_1 дохід у вигляді додаткового блага у розмірі 261 850.44 грн., не декларував та відповідно податок не сплачував, чим встановлено порушення пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 177.11 ст. 177, п. 179.1 ст. 179 ПК України.

Враховуючи порушення, допущені ФОП ОСОБА_1 , за результатами річного декларування, ДПІ у Московському районі м. Харкова здійснено розрахунок податкового зобов`язання за формулою:

1 470.00 грн. * 15% = 1 720.50 грн.;

261 850.44 грн. - 11 470.00 грн. = 250 380.44 грн.;

250 380.44 грн. * 17% = 42 564.67 грн.;

1 720.50 грн. + 42 564.67 грн. = 4 285.17 грн.

За висновками акту перевірки від 14.01.2016 № 45/20-34-17-06/ НОМЕР_1 встановлено порушення з боку позивача п.п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 177.11 ст. 177, п. 179.1 ст. 179 ПК України, внаслідок чого йому донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2013 рік в сумі 44 285.17 грн.

На підставі висновків перевірки, викладених в акті № 5/20-34-17-06/ НОМЕР_1 податковим органом було прийнято оскаржуване в даній справі податкове повідомлення-рішення від 25.02.2016 № , відповідно до якого позивачу донараховано грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 55 356.46 грн. (в тому числі за основним платежем 44 285.17 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 11 071.29 грн.). (а.с. 13).

04.04.2016 позивачем в адміністративному порядку було подано скаргу на податкове повідомлення-рішення від 25.02.2016 № .

Рішення Державної фіскальної служби ГУ ДФС у Харківській області № 3250/10/20-40-10-01-14 від 02.06.2016 податкове повідомлення-рішення від 25.02.2016 № було залишено без змін.

Колегія суддів зазначає, що скасовуючи рішення попередніх інстанцій Верховний Суд в постанові від 01.11.2021 вказав, що судами під час розгляду справи не в повній мірі встановлені обставини, що впливають на прийняття обґрунтованого рішення. Зокрема, не встановлено обставини та не досліджено на підставі матеріалів справи структуру анульованої заборгованості, у тому числі: з розрахунком по тілу кредиту, заборгованості по відсоткам, комісії, штрафам (пеням), не з`ясовано напрямок зарахування коштів, сплачених позивачем за кредитором у розмірі 223 804.00 грн.: в рахунок погашення основної суми боргу, погашення процентів.

Оскільки вказану інформацію сторонами не було надано під час розгляду справи, з метою об`єктивного, повного і всебічного розгляду справи, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2022 витребувано у ТОВ «Кредитні ініціативи» інформацію щодо структури анульованої заборгованості ОСОБА_1 у сумі 261 840.44 грн. за кредитним договором № 2006/0508/45-002 від 08.05.2008, вказавши яка саме сума анульована (прощена) по тілу кредиту, по відсоткам, комісії, штрафам (пеням), інформацію про напрямок зарахування коштів, сплачених ОСОБА_1 за кредитним договором № 2006/0508/45-002 від 08.05.2008, у розмірі 223 804.00 грн., вказавши суму зараховану в рахунок погашення основної суми боргу, та суму зараховану на погашення відсотків, комісії, штрафів (пені).

На виконання вимог ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2022 ТОВ «Кредитні ініціативи» листом вих. № 3084042 від 09.01.2023 повідомило суд про наступне.

Станом на 29.05.2013 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 2006/0508/45-002 від 08.05.2008 становила 60 759.97 доларів США (з яких: 47 445.02 доларів США - прострочений основний борг; 12 957.93 долари США - прострочені відсотки; 327.02 долари США - строкові відсотки), що згідно із курсом НБУ дорівнювало 485 654.44 грн.

29.05.2013 ОСОБА_1 сплатив 223 804.00 грн. в рахунок погашення кредитної заборгованості, з яких 106 426.40 грн. (що згідно із курсом НБУ дорівнювало 13 314,95 доларів США) було зараховано на погашення прострочених та строкових відсотків; 117 377.60 грн. (що згідно із курсом НБУ дорівнювало 14 685.05 доларів США) було зараховано на погашення простроченого основного боргу (тіла кредиту).

Прощено було 261 850.44 грн. простроченого основного боргу (тіла кредиту), що згідно із курсом НБУ дорівнювало 32 759.97 доларів США.

Колегія суддів зазначає, як передбачено підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що додатковим благом є кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.

Згідно пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України закріплено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Основним питанням, яке потребує вирішення у даній справі, є правомірність віднесення контролюючим органом суми прощеної (анульованої) кредитором заборгованості до складу оподаткованого доходу позивача як додаткового блага на підставі підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України. Вимоги податкового органу щодо сплати позивачем військового збору, обрахованого з такої суми, як і застосування штрафних санкцій, є похідними за своєю суттю.

Питання правозастосування абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України отримало оцінку у постанові Верховного Суду у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 28.07.2021 у справі № 826/12872/17, у якій Судова палата дійшла висновків, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

З викладеного слідує, що під додатковим благом розуміється основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

Так, 07.05.2015 набув чинності Закон України від 9 квітня 2015 № 321-VIII «Про внесення змін до ПК України щодо кредитних зобов`язань» (далі - Закон № 321-VIII), згідно з яким підрозділ 1 розділу ХХ Перехідних положень ПК України доповнено пунктом 8 у наступній редакції: не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися, починаючи з 01 січня 2015 року.

Із системного аналізу правових норм Верховний Суд у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у згаданій вище постанові дійшов висновку, що у разі, якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

З наданих но ТОВ «Кредитні ініціативи» документів, судом першої інстанції встановлено, що станом на 29.05.2013 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 2006/0508/45-002 від 08.05.2008 становила 60 759.97 доларів США (з яких: 47 445.02 доларів США - прострочений основний борг; 12 957.93 долари США - прострочені відсотки; 327.02 долари США - строкові відсотки), що згідно із курсом НБУ дорівнювало 485 654.44 грн.

29.05.2013 ОСОБА_1 сплатив 223 804.00 грн. в рахунок погашення кредитної заборгованості, з яких 106 426.40 грн (що згідно із курсом НБУ дорівнювало 13 314.95 доларів США) було зараховано на погашення прострочених та строкових відсотків; 117 377.60 грн. (що згідно із курсом НБУ дорівнювало 14 685.05 доларів США) було зараховано на погашення простроченого основного боргу (тіла кредиту).

Прощено було 261 850,44 грн. простроченого основного боргу (тіла кредиту), що згідно із курсом НБУ дорівнювало 32 759.97 доларів США.

Так, позивачу було прощено 261 850.44 грн. простроченого основного боргу, саме тіла кредиту, відтак позивач отримав в 2013 дохід у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) в розмірі 261 850.44 грн. від ТОВ «Кредитні ініціативи», проте не задекларував цей дохід в декларації за 2013.

Також позивач не сплатив податок з доходів фізичних осіб з вказаної суми, у зв`язку з наведеними обставинами відповідачем було прийнято оскаржуване в даній справі податкове повідомлення-рішення.

Крім того, як слідує з обставин цієї справи, позивачу банком було прощено (анульовано) суму основного боргу, а не змінено валюту зобов`язання за таким фінансовим кредитом з іноземної валюти у гривню, що у розумінні вищенаведених норм податкового законодавства зумовлює виникнення додаткового блага та, як наслідок, зобов`язання задекларувати отриманий дохід і сплатити з нього податок і військовий збір.

Також, колегія суддів зазначає, що обов`язок зі сплати податку не ставиться законодавцем у залежність від суми виданого та поверненого кредиту. Повернення позичальником основної суми боргу (наданих банком кредитних коштів), так і сплати процентів за кредитним договором з банком, обумовлені умовами самого кредитного договору.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що анульована кредитором основна сума кредитної заборгованості позивача за кредитним договором є доходом, який отриманий платником податку як додаткове благо, у зв`язку з чим у нього виник обов`язок нарахувати та сплатити з такої суми податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, а також подати до контролюючого органу відповідну декларацію.

Аналогічний правий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.08.2023 у справі № 160/17914/21, від 12.10.2023 у справі № 120/1809/19-а.

Щодо посилань позивача на неотримання ним розрахунку до податкового повідомлення-рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 58.2. ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Колегія суддів зазначає, що податкове повідомлення - рішення від 25.02.2016 № має всі реквізити, передбачені положеннями статті 58 ПК України, яка не передбачає безумовного обов`язку контролюючого органу додавати до кожного податкового повідомлення-рішення розрахунок податкового зобов`язання.

При цьому, відсутність розрахунку до податкового повідомлення рішення не може бути підставою для скасування для скасування такого рішення, якщо донарахування є правильними.

Правильність проведених контролюючим органом донарахувань підтверджується вищенаведеними висновками суду та постановами Верховного Суду від 16.08.2023 у справі № 160/17914/21, від 12.10.2023 у справі № 120/1809/19-а. Колегія суддів також ураховує бездоказовість тверджень позивача стосовно наявності у нього передплати за платежем податок на доходи фізичних осіб у розмірі 9500 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині та залишає судове рішення без змін.

Колегія суддів погоджується з доводами скаржника про відсутність правових підстав для притягнення його оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням до відповідальності за п.126.2 ст. 126 ПК України у вигляді штрафу в розмірі 11.071.29 грн, з огляду на наступне.

Пунктом 126.1 ст. 126 ПК України (в редакції, що була чинною на час прийняття оскаржуваного ППР) визначалось, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Колегія суддів зауважує, узгодженою вважається самостійно обчислена сума податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку платник зазначає у податковій (митній) декларації.

В свою чергу, матеріали справи посвідчують ту обставину, що сума грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, позивачу ОСОБА_1 визначена контролюючим органом.

Щодо наданого до суду листа ДПІ у Московському районі ГУ ДФС м. Харкова від 01.06.2016 № 1597/М/20-34-13-01-21, яким позивача повідомлено про те, що при друкуванні податкового повідомлення-рішення № від 25.02.2016, сформованому на ФОП ОСОБА_1 , згідно якого сума грошового зобов`язання за податковим зобов`язаннями збільшена на 44285.17 грн., сума грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями 11071.29 грн, виникла друкарська помилка в частині посилання на пункт та статтю законодавчого акту, порушення якого встановлено та відповідно до якого зроблено розрахунок грошових зобов`язань, а саме: «встановлено порушення гл. 2 ст.126 п.126.1 ПК України.» Вважати вірним запис в такій редакції: « встановлено порушення п. 123.1 ст. 123, п 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.177.11 ст.177, п. 179.1 ст.179 ПК України» (а.с. 22), колегія суддів зазначає, що довід скаржника, що неправильне зазначення норми податкового законодавства, на підставі якої виникає обов`язок сплатити грошове зобов`язання є «друкарською» помилкою, не заснований на правовому визначенні даного терміну.

Колегія суддів зазначає, що ПК України та інші законодавчі акти не передбачають права контролюючого органу вносити зміни до податкового повідомлення рішення шляхом прийняття листа.

Якщо б позивач не оскаржив наведений документ, він повинен був сплатити відповідні штрафні санкції, адже на момент подання позову до суду, податковим органом не була виправлена, як вони вважають, «друкарська помилка» помилка, шляхом відкликання та прийняття нового податкового повідомлення рішення.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги щодо неправомірності податкового повідомлення-рішення від 25.02.2016 № в частині застосування до ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій у сумі 11 071.29 грн. та, відповідно, зазначає про наявність підстав для його скасування в цій частині.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Згідно зі п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

При цьому зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміни його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З підстав, ст. 139 КАС України, з урахуванням того, що позов задоволено частково, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 слід стягнути 349 грн. 09 коп., у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 299, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року скасувати в частині, якою судом відмовлено у задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування податкового повідомлення - рішення Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 25 лютого 2016 року № в частині застосування до ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій у сумі 11071,29 грн., з прийняттям нового судового рішення про задоволення вимог ОСОБА_1 в цій частині.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 25 лютого 2016 року № в частині застосування до ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій у сумі 11 071,29 грн.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ЄДРПОУ ВП: 43983495) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги в загальному розмірі 349 грн. (триста сорок дев`ять) гривень 09 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц

Постанова у повному обсязі складена і підписана 22 листопада 2023 року.