Справа № 120/9267/23
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/9267/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Н.В.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

22 листопада 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року (ухвалене в м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до Пенсійного фонду України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року адміністративний позов повернуто позивачу.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та ухвалити постанову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 26 вересня 2023 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що до Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 04.07.2023 позовну заяву залишено без руху та надано особі, яка її подала, строк для усунення недоліків, які зазначені в мотивувальній частині даної ухвали суду, зокрема, шляхом надання:

- уточненої позовної заяви, приведеної у відповідність до вимог пункту 2 частини п`ятої статті 160 КАС України, а саме, із зазначенням всіх необхідних відомостей щодо відповідача;

- належним чином засвідченої копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчених копій документів, що долучені до позовної заяви, в двох примірниках (для суду та для відповідача);

- оригіналу доказу сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн за такими реквізитами: одержувач: ГУК у Він, обл./м.Вінниця/22030101, , банк: Казначейство України (ЕАП), рахунок: UA4002856, призначення платежу: судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Вінницький окружний адміністративний суд, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

25.07.2023 на виконання вказаної ухвали позивачем до суду подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій заявник зазначив про відсутність підстав для виконання вимог даної ухвали.

Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки недоліки позовної заяви заявник не усунув, а тому відсутні підстави для відкриття провадження у справі.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Як було зазначено вище, підставою для повернення позовної заяви було не виконання вимог ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 04 липня 2023 року про залишення адміністративного позову без руху.

А саме, позивачу було запропоновано надати суду:

- уточнену позовну заяву, приведеної у відповідність до вимог пункту 2 частини п`ятої статті 160 КАС України, а саме, із зазначенням всіх необхідних відомостей щодо відповідача;

- належним чином засвідчену копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчені копії документів, що долучені до позовної заяви, в двох примірниках (для суду та для відповідача);

- оригінал доказу сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн за такими реквізитами: одержувач: ГУК у Він, обл./м.Вінниця/22030101, , банк: Казначейство України (ЕАП), рахунок: UA4002856, призначення платежу: судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Вінницький окружний адміністративний суд, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Крім того, судом першої інстанції було зазначено, що у позовній заяві не вказано ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України Пенсійного фонду України, відомі номери засобів зв`язку, офіційні електронні адреси або адреси електронної пошти відповідача, що є недотриманням п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України.

Даючи оцінку доводам апелянта щодо відсутності підстав для повернення позовної заяви, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 6 ст. 160 КАС України якщо позовна заява подається представником, то у ній додатково зазначаються відомості, визначені у пункті 2 частини п`ятої цієї статті стосовно представника.

Щодо відсутності ідентифікаційного коду відповідача, позивач зазначив, що норма ст. 160 КАС України стосується двох типів позивачів, а саме фізичних та юридичних осіб. На переконання позивача, вимога вказати ідентифікаційні коди відповідача стосується лише юридичних осіб.

Проте, колегія суддів вважає такі твердження позивача безпідставними, оскільки вимоги п.2 ч.5 ст.160 КАС України стосуються кожного позивача, не залежно від його особи. Вказані вимоги не розмежовані окремо для позивачів фізичних осіб чи позивачів юридичних осіб. У п.2 ч.5 ст.160 КАС України лише конкретизовано, що ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України у позовній заяві зазначається для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України, а для фізичних осіб - реєстраційний номер облікової картки платника податків.

При цьому суд враховує посилання заявника на те, що йому не відомі відомості про код ЄДРПОУ відповідача.

Щодо ненадання копії документів позивач зазначає, що КАС України передбачено проведення підготовчого засідання, завданням якого є з`ясування чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом; вирішення питання про проведення огляду письмових, речових та електронних доказів за їх місцезнаходженням; вирішення питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання; вирішення питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Однак, вимогами частини 1 статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків визначених частиною другою цієї статті.

Виключення щодо подачі копій документів для іншої сторони при зверненні до суду із позовом, навіть якщо вони складені відповідачем або наявні у нього, положення ст. 161 КАС України не містить.

Тому, подання разом із позовною заявою її копій та копій доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи є обов`язковою вимогою до позовної заяви.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 04.07.2023 не витребовувалися у позивача будь-які інші докази, крім тих, що ним долучені до позовної заяви. Натомість, в ухвалі йшлося про надання лише копій тих документів, що подавалися разом із позовною заявою.

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про те, що надання доказів в оригіналі або належним чином засвідчені копії, то особа, яка подала даний позов, зазначає, що норма ч. 2 ст. 94 КАС України, на яку посилається суд, не вказує чітко коли і ким саме ці докази повинні бути надані, та вважає, що не наділений повноваженнями засвідчувати копії документів, якщо він не є їх автором, з огляду на наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 94 КАС України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Норма статті 94 КАС України є обов`язковою для всіх письмових доказів, які подаються учасниками процесу, незалежно від стадії, на якій були подані.

Згідно із ч.ч. 4, 5 ст. 94 КАС України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Отже, якщо оригінал доказу, копію якого подає учасник справи, знаходиться в останнього, то він підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55. За вказаним нормативно-правовим актом відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів "Згідно з оригіналом" назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Висновок щодо обов`язку належного засвідчення копії документів узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постановах від 02.10.2018 у справі №2а-15994/12/2670, від 11.09.2018 у справі № 826/15414/17, від 11.02.2020 у справі №826/2935/14.

Проте, всупереч вищенаведеним положенням, вимоги ухвали суду першої інстанції від 04.07.2023 в частині надання засвідчених належним чином копій документів, що долучені до позовної заяви, в двох примірниках (для суду та для відповідача) залишилися невиконані.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Відповідно до ч.1 ст.53 КАС України у випадках, встановлених законом, фізичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із позовними заявами в інтересах інших осіб і брати участь у цих справах.

З позовної заяви встановлено, що її підписано від імені ОСОБА_1 .. При цьому, суд зауважив, під підписом зазначається саме та особа, яка здійснює власноручний підпис.

В той же час оскільки відображений на позовній заяві зразок підпису від імені ОСОБА_1 вочевидь не відповідає тому зразкам підпису цієї особи на копії довіреності від 31.01.2020, у суду першої інстанції виникли об`єктивні сумніви щодо підписання позовної заяви позивачем.

З огляду на це, для встановлення дійсності підписання позовної заяви позивачем, суд першої інстанції вірно зазначив про необхідність надання належним чином засвідченої копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 .

Однак, вимоги ухвали від 04.07.2023 щодо надання копії паспорта громадянина України позивач також не виконав.

Крім того, колегія суддів зауважує, що надана копія відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2022 року не засвідчена належним чином, а тому не може бути належним та допустимим доказом на підтвердження скрутного матеріального становища ОСОБА_1 .. Натомість, інших доказів щодо тяжкого матеріального стану позивача до суду першої інстанції не надано.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, вказане позбавило можливості суд першої інстанції можливості для звільнення позивача від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви.

Тобто, підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивачем не було усунуто вимоги ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 04.07.2023 року про залишення позовної заяви без руху, тому суд позбавлений можливості відкрит

При цьому суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, наведені, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31), в яких вказано, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд зазначає, що повернення позовної заяви позивачеві свідчить не про допущення судом надмірного формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин, тобто є необхідним (позитивним) формалізмом, який сприяє належному здійсненню правосуддя. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, оскільки відповідно до частини 8 статті 169 КАС України не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду у належному (встановленому законом) порядку.

Крім вищезазначеного, судом першої інстанції було встановлено, що заявник у 2023 році вже подавав аналогічний за змістом позовну заяву (справи №120/6731/23), яка не була прийнята судом до розгляду в тому числі і з підстав її підписання особою, яка не підтвердила свої повноваження. При цьому, будучи ознайомленим з тими недоліками, які слугували підставами для повернення судом позовної заяви, позивач (заявник) навіть не намагався їх усунути при новому зверненні до суду, що свідчить про недобросовісне ставлення останнього до власних процесуальних прав та обов`язків і свідоме ігнорування тих вказівок і недоліків, про які наголошувалося судом.

Наведене є неприпустимим з огляду на положення ч. 1 ст. 45 КАС України.

Колегія суддів ще раз звертає увагу, що як вже було зазначено вище, безумовною підставою для повернення позовної заяви є в тому числі і не виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, що і стало в даному випадку підставою для прийняття спірної ухвали.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують факт невиконання вимог позивачем ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 04.07.2023 року про залишення позовної заяви без руху.

Згідно вимог ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зважаючи на вище наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна заява підлягає поверненню, оскільки позивачем не усунуті недоліки, викладені в ухвалі Вінницького окружного адміністративного суду від 04.07.2023 року, а відтак, доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при прийнятті ухвали від 31.07.2023 року допущені порушення норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Матохнюк Д.Б. Біла Л.М.