Справа № 200/1031/23
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року справа №200/1031/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гайдар А.В., Казначеєв Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2023 р. у справі № 200/1031/23 (головуючий І інстанції Молочна І.С.) за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури про стягнення заробітної плати у виді безпідставно відрахованих профспілкових внесків у сумі 13224 грн., середнього заробітку на підставі статті 236 КЗпП України та середнього заробітку на підставі статті 117 КЗпП, -

У С Т А Н О В И В:

В березні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської обласної прокуратури (далі відповідач) з позовними вимогами: стягнути з відповідача - Київської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 заробітну плату у виді безпідставно відрахованих профспілкових внесків у сумі 13224 грн.; стягнути з відповідача - Київської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток, виходячи з 2885 грн. середньоденної заробітної плати, з 6 травня 2020 року по день поставлення судом рішення: 1) на підставі статті 236 КЗпП України у зв`язку з невиконанням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року про поновлення на роботі, 2) на підставі статті 117 КЗпП України у зв`язку з несвоєчасним розрахунком при звільненні в сумі 170206 грн. та 13224 грн.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 05.05.2020 на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 відповідачем поновлено на ліквідовану 04.05.2020 наказом Генерального прокурора не існуючу в штатному розписі прокуратури області посаду начальника відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України, тобто без фактичного поновлення на роботі, визначення робочого місця та іншого в порушення статей 24, 29, 30 Кодексу законів про працю України. 06.05.2020 наказом прокурора Київської області №219к звільнено з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України, фактично не поновивши на ній та не допустивши до виконання обов`язків. Позивач вважає, що відповідач лише обмежився формальним поновленням позивача в період перебування останнього у відпустці на ліквідовану 04.05.2020 посаду, інших заходів щодо реального поновлення на роботі не вжив, внаслідок чого постанова Шостого адміністративного апеляційного суду від 28.04.2020 фактично залишилися не виконаною.

Позивач вказує, що при звільненні його 06.05.2020 відповідачем не проведено остаточного розрахунку при звільнення, як того вимагає стаття 116 Кодексу законів про працю України, тобто в день звільнення. Позивач зазначає, що заробітну плату в розмірі 170206,04 грн. перераховано лише 28.09.2022 на виконання рішення суду про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Крім того, позивач зазначив, відповідач за весь час його роботи в прокуратурі Київської області з 2015 по 2020 рік незаконно утримував з заробітної плати позивача профспілкові внески. Незважаючи на його неодноразові усні та письмові заяви, у тому числі №2012 та №2013 від 19.11.2018 припинити протиправні дії, відповідачем загалом відраховано з його заробітної плати 13224,00 грн., які останній повертати відмовився у тому числі при звільненні.

Також, позивач звертає увагу суду, що за останні два місяці перед звільненням він отримував заробітну плату на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України та Державної прикордонної служби Управління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури Київської області (аналогічна посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України прокуратури Київської області) лише у листопаді грудні 2017 року. З 2017 року по 5 травня 2020 хоча і працював на посадах начальників відділів, але вони були менш оплачувані за рахунок додаткової заробітної плати у виді надбавок та доплат, та за виконанням функціональних обов`язки суттєво відрізнялись. Згідно інформації відповідача на посаді, аналогічній посаді з якої звільнено позивач у листопаді-грудні 2017 року пропрацював 29 днів за які йому нараховано 83673,24 грн. Тобто середньоденна заробітна плата складає 83673,24 : 29 = 2885,00 грн.

Позивач вважає, що у відповідача виникла заборгованість із виплати частини заробітної плати перед ним, чим порушено право позивача на оплату праці. Позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2023 р. у справі № 200/1031/23 в задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .

Наказом прокурора Київської області №181к від 27.01.2015 радника юстиції ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та державної прикордонної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області з 27.01.2015 в порядку переведення з прокуратури міста Києва.

Наказом прокурора Київської області №375к від 01.07.2016 звільнено старшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та державної прикордонної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області, у зв`язку з реорганізацією органів прокуратури та скороченням кількості прокурорів прокуратури Київської області відповідно до вимог пункту 9 частини першої статті 51 Закону України Про прокуратуру та пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.11.2016 у справі №826/10460/16 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ прокуратури Київської області від 01.07.2016 №375к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та державної прикордонної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному проваджені прокуратури області, у зв`язку з реорганізацією органів прокуратури та скорочення кількості прокурорів прокуратури Київської області відповідно до вимог пункту 9 частини першої статті 51 Закону України Про прокуратуру та пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та державної прикордонної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному проваджені прокуратури області.

Стягнуто з прокуратури Київської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 70 478 (сімдесят тисяч чотириста сімдесят вісім) грн. 70 коп.

В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Допущено негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та державної прикордонної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному проваджені прокуратури області та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2017 у справі №826/10460/16 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.11.2016 без змін.

13.04.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою, відповідно до якої просив дочекатись розгляду касаційної скарги по справі №826/10460/16 та поновити його саме на посаді, яку зазначить Вищий адміністративний суд України, оскільки посада визначена Окружним адміністративним судом м. Києва не існує у постанові від 02.11.2016.

07.11.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою, відповідно до якої просив на виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.11.2016 поновити його на роботі в прокуратурі Київської області.

20.11.2017 позивач звернувся до відповідача із поясненнями щодо поновлення його на посаді.

Наказом прокурора області №312к від 20.11.2017 наказ прокурора Київської області №375к від 01.07.2016 про звільнення старшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та державної прикордонної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області, у зв`язку з реорганізацією органів прокуратури та скороченням кількості прокурорів прокуратури Київської області відповідно до вимог пункту 9 частини першої статті 51 Закону України Про прокуратуру та пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України скасовано. Поновлено старшого радника юстиції ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та державної прикордонної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області. Виплачено ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 70478,70 грн.

Відповідно до листа відповідача від 26.12.2017 вих№111796вих17 позивачу запропоновано з метою подальшого працевлаштування обійняти вакантну посаду начальника відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи прокуратури Київської області на період відпустки ОСОБА_2 для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

26.12.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою, відповідно до якої проти призначення його на посаду начальника відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи прокуратури Київської області до остаточного розгляду скарги Верховним судом України за його позовом до прокуратури Київської області про поновлення на роботі, не заперечував.

Наказом прокурора Київської області №330к від 27.12.2017 призначено старшого радника юстиції ОСОБА_1 на посаду начальника відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи прокуратури Київської області на період відпустки ОСОБА_2 для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 28.12.2017 звільнивши його з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та державної прикордонної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Київської області.

26.12.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою, відповідно до якої просив призначити його на посаду начальника відділу нагляду на посаду начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Київської області, звільнивши з займаної посади.

Наказом прокурора Київської області №63к від 06.04.2018 призначено старшого радника юстиції ОСОБА_1 на посаду начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Київської області з 10.04.2018, звільнивши з посади начальника відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи прокуратури Київської області. Посадовий оклад згідно штатного розпису. Збережено щомісячну надбавку, встановлену за попередньою посадою з урахуванням надбавки за класний чин та вислугу років.

Відповідно до наказу прокурора Київської області №393к від 18.09.2018 Про встановлення надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у зв`язку з ліквідацією управління нагляду у кримінальному провадженні та управління з розслідування кримінальних проваджень слідчим органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Київської області, невиконанням особливо важливої роботи та відсутністю високих досягнень у праці, а також враховуючи функціональне навантаження, особистий внесок у загальний результат роботи, інтенсивність та напруженість у роботі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2012 №505 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури, Положення про порядок встановлення і виплати надбавок та доплат до посадових окладів працівників органів прокуратури України, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 18.06.2015 №85, керуючись статтею 11 Закону України Про прокуратуру встановлено надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у розмірі 30 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавок за класний чин та вислугу років начальнику відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури області Джелалову О. К.

16.11.2018 позивач звернувся із заявою, вх.№2012 від 19.11.2018, до голови Профспілкового комітету прокуратури Київської області, в якій просив виключи його з профспілкового комітету прокуратури Київської області та зупинити відповідні відрахування із заробітної плати у виді внесків, з 01.11.2018.

16.11.2018 позивач звернувся із заявою, вх.№2013 від 19.11.2018, до начальника відділу фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури Київської області, в якій зазначив, що у зв`язку з виходом із незалежної професійної спілки працівників прокуратури Київської області, просив починаючи з 01.11.2018 припинити відрахування з його заробітної плати професійних внесків.

Постановою Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №826/10460/16 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2017 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та державної прикордонної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області - скасовано.

У цій частині направлено справу на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2017 року залишено без змін.

Наказом прокурора Київської області №680к від 03.12.2019 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2012 №505 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури, пункту 3 розділу 2 Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури встановлено з 03.12.2019 ОСОБА_1 надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за вислугу років.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.01.2020 у справі №826/10460/16 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Прокуратури Київської області про поновлення на посаді - відмовлено.

Наказом прокурора Київської області №411вк від 15.04.2020 ОСОБА_1 надано частину щорічної відпустки за період роботи з 01.07.2019 по 01.07.2020 тривалістю 23 календарних дні з 21.04.2020 по 15.05.2020.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 у справі №826/10460/16 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 січня 2020 року - скасовано та ухвалено постанову, якою адміністративний позов в частині позовних вимог про поновлення на посаді задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою прокуратури Київської області.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині таких позовних вимог - відмовлено.

Наказом прокурора Київської області №203к від 05.05.2020 поновлено з 05.05.2020 ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України прокуратури Київської області, звільнивши з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Київської області.

Наказом прокурора області Прокуратури Київської області №219к від 06.05.2020 звільнено ОСОБА_1 з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України Про прокуратуру з 06.05.2020. Відділу фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури області провести з ОСОБА_1 остаточний розрахунок та виплатити усі належні виплати при звільненні.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.12.2021 у справі №200/5229/20-а адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Київської обласної прокуратури (; м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 27/2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Офіс Генерального прокурора (, м. Київ, вул. Різницька, 13/15) про визнання протиправним наказу та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Київської області №219к від 06.05.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України прокуратури Київської області та органів прокуратури.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України прокуратури Київської області з 07.05.2020.

Стягнуто з Київської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.05.2020 по 14.12.2021 в сумі 1075473,80 грн. з вирахуванням податків, зборів, обов`язкових платежів.

Допущено рішення до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Прокуратури Київської області з 07.05.2020.

Допущено рішення до негайного виконання в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 59023,95 грн., з вирахуванням податків, зборів, обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №826/10460/16 касаційну скаргу виконувача обов`язків прокурора Київської області залишено без задоволення.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року залишено без задоволення.

Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року залишено без змін.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2020 року задоволено.

Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2020 року скасовано, а справу у частині розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного від 14.06.2022 у справі №826/10460/16 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення - задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань прокуратури Київської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03 листопада 2016 року по 19 листопада 2017 року в розмірі 211436,10 грн. (двісті одинадцять тисяч чотириста тридцять шість грн. 10 коп.).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2022 у справі №200/5229/20-а апеляційні скарги Київської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора задоволено частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у справі № 200/5229/20 змінено в мотивувальній частині, а також в абзаці четвертому резолютивної частини слова і цифри в сумі 1075473,80 грн замінити словами і цифрами в сумі 160 168 (сто шістдесят тисяч сто шістдесят вісім) гривень 32 коп..

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у справі № 200/5229/20 залишено без змін.

19.08.2022 Київська обласна прокуратура листом вих.№27-190ВИХ-22 надала відповідь на запит позивача від 15.08.2022, який надійшов на електронну адресу обласної прокуратури, щодо надання копій заяв позивача про вступ до незалежних профспiлкових організацій прокуратури Київської області у період з 2015 по 2020 роки та інформації про суму відрахованих з заробітної плати профспiлкових внесків за вказаний період, в якому зазначила, зокрема, наступне.

27.03.2019 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань зареєстровано Незалежну професійну спілку працівників прокуратури Київської області. Заяви позивача про вступ до професійної спілки діючому голові вказаної спілки не передавались.

Окрім того проінформувало, що відповідно до інформації відділу фінансування та бухгалтерського обліку обласної прокуратури за час роботи в органах прокуратури Київської області у період 2015-2020 років із заробітної плати позивача було відраховано профспiлкових внесків на загальну суму 13224,02 грн.

26.08.2022 Київська обласна прокуратура листом вих.№27-197ВИХ-22 надала відповідь на запит позивача від 22.08.2022, який надійшов на електронну адресу обласної прокуратури, щодо надання інформації про кількість відпрацьованих в листопадi-груднi 2017 року днів на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та державної прикордонної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Київської області та суму нарахованої щомісячної заробітної плати за відпрацьовані дні в цей період, в якому зазначила, зокрема, наступне.

Відповідно до інформації відділу фінансування та бухгалтерського обліку обласної прокуратури в листопадi-груднi 2017 року на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної митної служби та державної прикордонної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Київської області позивачем відпрацьовано 29 днів. Сума нарахованої щомісячної заробітної плати за відпрацьовані дні в зазначений період складає 83673,24 грн.

Відповідно до скрін-копії особистого банківського рахунку позивача 28.09.2022 на рахунок останнього перераховано грошові кошти Київською обласною прокуратурою у розмірі 170206,04 грн. на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №826/10460/16 від 18.08.2022, що не заперечується сторонами.

Ухвалою Верховного суду від 27.10.2022 у справі №826/10460/16 клопотання Київської обласної прокуратури про поновлення строку на касаційне оскарження задоволено. Визнано причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновлено процесуальний строк. Відкрито касаційне провадження за скаргою Київської обласної прокуратури на додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2022 року у справі №826/10460/16.

Ухвалою Верховного суду від 06.12.2022 у справі №826/10460/16 клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задоволено. Визнано причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновлено процесуальний строк. Відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2022 року у справі №826/10460/16.

Постановою Верховного суду від 26.01.2023 у справі №200/5229/20-а касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2022 року залишено без задоволення.

Касаційні скарги Офісу Генерального прокурора, Київської обласної прокуратури на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2022 року задоволено.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2022 року у цій справі скасовано.

Ухвалено нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Офіс Генерального прокурора про визнання протиправним наказу та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.

10.03.2023 Київська обласна прокуратура листом вих.№27-83ВИХ-23 надала відповідь на запит позивача від 06.03.2023, який надійшов на електронну адресу, щодо надання iнформацiї про ознайомлення позивача з наказом Офісу Генерального прокурора від 14.05.2020 № 16 Про ліквідацію відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України з наданням його копії, з Положенням про відділ нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України, функціональними обов`язками начальника вказаного відділу після поновлення на вказану посаду 05.05.2020 та з інших питань, в якому зазначила, зокрема, наступне.

Згідно з інформацією відділу кадрової роботи та державної служби обласної прокуратури наказом Генерального прокурора від 04.05.2020 №l6ш ліквідовано в структурі та штатному розписі управлення нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Київської області відділ нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України.

Відповідно до інформаційної системи Система електронного документообігу органів прокуратури України вказаний наказ надійшов до прокуратури Київської області 07.05.2020 (№15132-20).

В той же час наказом прокурора Київської області від 06.05.2020 №219к позивача звільнено з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки та Державною прикордонною службою України та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України Про прокуратуру з 6 травня 2020 року.

З огляду на вище зазначене з наказом від 04.05.2020 №16 позивача не ознайомлено.

Стосовно ознайомлення позивача з Положенням про відділ нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України та функціональними обов`язками начальника зазначеного відділу після поновлення на посаду 05.05.2020 повідомила наступне.

Відповідно до пункту 2.2 Регламенту прокуратури Київської області, затвердженого наказом прокурора Київської області від 20.02.2019 № 34, який діяв на час запитуваної Вами інформації, завдання i функції самостійного структурного підрозділу, права та обов`язки його працівників визначались у Положенні, яке затверджувалося прокурором області.

Проекти положень, наказів про їх затвердження, а також про внесення до них змін та доповнень розроблялись самостійним структурним підрозділом упродовж місяця після відповідних структурних змін, візувались їх керівниками, заінтересованими самостійними структурними підрозділами, першим заступником або заступниками прокурора області відповідно до розподілу обов`язків та начальником відділу забезпечення діяльності керівника регіональної прокуратури.

Відділом нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною службою України прокуратури Київської області розроблено Положення про вказаний відділ, яке затверджено наказом прокурора Київської області від 17.01.2020 №2.

Ознайомлення з наказами в паперовій формі, відповідно до пункту 9.23.1. Тимчасової інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України від 12.02.2019 №27, здійснюється тими структурними підрозділами, які їх склали.

Разом з тим, у вiддiлі нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки обласної прокуратури відсутня інформація про ознайомлення позивача з Положенням про відділ нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України прокуратури Київської області та з функціональними обов`язками начальника вказаного вiддiлу.

Окрім того повідомила, що за інформацією відділу фінансування та бухгалтерського обліку обласної прокуратури у період з 5 по 6 травня 2020 року позивач перебував у відпустці. За вказаний період позивачу були нараховані та виплачені відпускні з розрахунку 776,02 грн. за день.

Ухвалою Верховного суду від 13.04.2023 у справі №200/5229/20-а відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 26 січня 2023 року у справі №200/5229/2020 на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду. Відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 26 січня 2023 року у справі №200/5229/2020. Постанову Верховного Суду від 26 січня 2023 року у справі №200/5229/2020 залишено в силі.

Ухвалою Верховного суду від 27.04.2023 у справі №200/5229/20-а відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами. Постанову Верховного Суду від 26 січня 2023 року у справі № 200/5229/20-а залишено в силі.

30.03.2023 позивач звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, в якому зазначив наступне.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду 28 квітня 2020 року ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою прокуратури Київської області. Відповідно до статті 34 Конституції України кожному гарантовано право на отримання, зберігання та поширення інформації. Гарантія права на інформацію забезпечується обов`язком органів державної влади та органів місцевого самоврядування, як розпорядників інформації, оприлюднювати інформацію, яка була отримана або створена в процесі їхньої діяльності згідно зі статтями 3, 4, 14 Закону України Про доступ до публічної інформації. Згідно зі статтею 5 Закону України Про доступ до публічної інформації доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію, при цьому згідно зі статтею 19 цього самого закону запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Зважаючи на вищенаведене , відповідно до статей 5, 6, 13 Закону України Про доступ до публічної інформації, статей 5, 6 Закону України Про інформацію, прошу надати інформацію:

1. Коли була введена в штатний розпис та ліквідована вказана посада в прокуратур і області?

2. Чи передбачала ця посада виконання вимог ст. 36 КПК України з внесенням необхідних даних в Єдиний реєстр досудових розслідувань та роботу з секретними документами?

3. Згідно пункту 11 розділу 1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (діючий на той час) кадрові підрозділи органів прокуратури, у день підписання наказу про призначення чи звільнення керівника прокуратури, прокурора письмово повідомляють про це осіб, відповідальних за ведення довідників зазначених відомств, для внесення до них змін про Реєстратора та Користувача. Коли та яким чином виконана ця вимога після призначення мене на посаду начальника відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою прокуратури Київської області 5 травня 2020 року та звільнення 6 травня 2020 року?

4. Чи був я користувачем або реєстратором ЄРДР як начальник відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою прокуратури Київської області станом на 5 та 6 травня 2020 року?

5. Чи надавався мені сертифікат, електронний підпис, електронний допуск, т .п. для змоги користування ЄРДР 5 та 6 травня 2020 року?

6. Чи оформлявся та надавався мені допуск до роботи з секретними документами 5 та 6 травня 2020 року?

7. Чи надавалась мені будь-яка відпустка як начальнику відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою прокуратури Київської області на період 5 та 6 травня 2020 року?

8. Чи доручались мені згідно системи документообігу прокуратури Київської області 5 та 6 травня 2020 року для виконання як начальнику відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою прокуратури Київської області або організації виконання будь-які документи, матеріали, кримінальні провадження тощо.

9. Чи існують посадова інструкція та Положення про відділ нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою прокуратури Київської області, в яких зазначенні службові обов`язки ОСОБА_1 як начальника зазначеного відділу станом на 5 та 6 травня 2020 року? Якщо так, надати їх копії.

10. З яких саме причин мене не було ознайомлено з наказом про поновлення на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою прокуратури Київської області в день його підписання 5 травня 2020 року?

11. Який розмір надбавки за виконання особливо важливої роботи мені було встановлено на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою прокуратури Київської області після поновлення 5 травня 2020 року?.

14.04.2023 Київська обласна прокуратура листом вих.№27-117ВИХ-23 надала відповідь на зазначений запит позивача від 30.03.2023.

Відповідно до розрахункових листів ОСОБА_1 за період з 2015 по 2020 рік із заробітної плати позивача відраховувались профспілкові внески.

Отже, спірними у цій справі є питання правомірності стягнення профспілкових внесків у сумі 13224 грн., стягнення середнього заробітку, виходячи з 2885 грн. середньоденної заробітної плати, на підставі статті 236 КЗпП України у зв`язку з невиконанням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року про поновлення на роботі, та на підставі статті 117 КЗпП України у зв`язку з несвоєчасним розрахунком при звільненні в сумі 170206 грн. та 13224 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів заззначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно із частиною першою статті 3 та статтею 4 Кодексу законів про працю України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Стаття 129-1 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Щодо вимог про стягнення середнього заробітку на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України у зв`язку з невиконанням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 про поновлення на роботі, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом вище та не заперечується сторонами, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 у справі №826/10460/16, яке набрало законної сили 28.04.2020, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.01.2020 - скасовано та ухвалено постанову, якою адміністративний позов в частині позовних вимог про поновлення на посаді задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою прокуратури Київської області. У задоволенні адміністративного позову в іншій частині таких позовних вимог - відмовлено.

Наказом прокурора області Прокуратури Київської області №203к від 05.05.2020 про поновлення з 05.05.2020 ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України прокуратури Київської області, звільнивши з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Київської області.

Отже, 05.05.2020 відповідачем було виконано рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 у справі №826/10460/16 та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою прокуратури Київської області відповідно до наказу №203к від 05.05.2020.

Суд констатує, що зазначений наказ, який було прийнято на підставі рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 у справі №826/10460/16, є чинним, що не заперечується сторонами.

Разом із цим, наказом прокурора області Прокуратури Київської області №219к від 06.05.2020 звільнено ОСОБА_1 з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України Про прокуратуру з 06.05.2020.

Позивачем у судовому порядку оскаржено зазначений наказ до Донецького окружного адміністративного суду, що сторонами не заперечується.

Так, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.12.2021 у справі №200/5229/20-а визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Київської області №219к від 06.05.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України прокуратури Київської області та органів прокуратури. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2022 у справі №200/5229/20-а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.12.2021 у справі № 200/5229/20 в цій частині залишено без змін.

Разом із цим, постановою Верховного суду від 26.01.2023 у справі №200/5229/20-а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.12.2021 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2022 у цій справі скасовано. Ухвалено нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Офіс Генерального прокурора про визнання протиправним наказу та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.

Тобто, наказ прокурора Київської області №219к від 06.05.2020 про звільнення його з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України прокуратури Київської області та органів прокуратури є чинним.

Згідно зі статтею 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Суд звертає увагу, що в даному випадку відсутній спір щодо поновлення позивача на роботі, з якої його було звільнено на виконання наказу №219к від 06.05.2020, оскільки це питання розглядалось у межах адміністративної справи №200/5229/20-а, обставини якої у відповідності до частини четвертої статті 78 КАС України доказуванню не підлягають.

Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем виконано постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 у справі №826/10460/16 та поновлено позивача на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою прокуратури Київської області, тому вимоги щодо стягнення середнього заробітку на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України у зв`язку з невиконанням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 про поновлення на роботі є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Водночас, доводи позивача відносно того, що відповідач лише обмежився формальним поновленням позивача в період перебування останнього у відпустці на ліквідовану 04.05.2020 посаду, інших заходів щодо реального поновлення на роботі не вжив, внаслідок чого постанова Шостого адміністративного апеляційного суду від 28.04.2020 фактично залишилися не виконаною, суд не враховує, оскільки такі жодним чином не відносяться до предмету розгляду цієї справи.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо вимог про стягнення середнього заробітку з 06.05.2020 по день поставлення судом рішення у цій справі на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України у зв`язку з несвоєчасним розрахунком при звільненні в сумі 170206 грн., суд зазначає наступне.

Порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільнення працівника визначений Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України).

За правилами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України обумовлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Як уже зазначено, стаття 116 КЗпП оперує поняттям всі суми, що належать працівнику, а стаття 117 цього Кодексу передбачає санкцію за невиплату відповідних сум при звільненні.

Як встановлено судом вище, додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного від 14.06.2022 у справі №826/10460/16, яка набрала законної сили 14.06.2022, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань прокуратури Київської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03 листопада 2016 року по 19 листопада 2017 року в розмірі 211436,10 грн. (двісті одинадцять тисяч чотириста тридцять шість грн. 10 коп.).

Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Тобто, позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток з 06.05.2020 по день поставлення судом рішення у цій справі на підставі статті 117 КЗпП України у зв`язку з несвоєчасним розрахунком при звільненні в сумі 170206 грн., яка, в свою чергу, є середнім заробітком за час вимушеного прогулу за період з 03.11.2016 по 19.11.2017 відповідно до статті 235 КЗпП України.

Водночас, суд зазначає, що у положеннях статей 117, 235 КЗпП України йдеться про відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за один і той же період після звільнення найманого працівника, оскільки такий період починається днем звільнення, який є і днем остаточного розрахунку відповідно до статті 116 КЗпП України і закінчується або днем поновлення на роботі, або днем фактичного розрахунку.

У постанові Верховного Суду України від 18.01.2017 у справі № 6-2912цс16 зроблено правовий висновок про те, що за порушення трудових прав працівника при одному звільненні неможливе одночасне застосування стягнення середнього заробітку як за статтею 117 КЗпП України, так і за статтею 235 КЗпП України, тобто подвійне стягнення середнього заробітку, оскільки це буде не співмірно з правами працюючого працівника, який отримує одну заробітну плату. У положеннях статей 117, 235 КЗпП України йдеться про відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час одного й того ж прогулу працівника задля компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування, тому застосуванню підлягає положення тієї норми, яка регулює більш тривале порушення трудових прав позивача.

Разом із цим, судом у справі №826/10460/16, вже було вирішено стягнути з відповідача середній заробітком за час вимушеного прогулу за період з 03.11.2016 по 19.11.2017 відповідно до статті 235 КЗпП України, що не є спірним питанням у даній справі та додаткового вирішення не потребує.

Разом із цим, судом встановлено, що відповідно до скрін-копії особистого банківського рахунку позивача 28.09.2022 йому були перераховані грошові кошти Київською обласною прокуратурою у розмірі 170206,04 грн. на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №826/10460/16, що не заперечується позивачем.

Враховуючи те, що на підставі рішення суду з відповідача вже було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.11.2016 по 19.11.2017 відповідно до статті 235 КЗпП України, позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Київської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 заробітну плату у виді безпідставно відрахованих профспілкових внесків у сумі 13224 грн., суд зазначає наступне.

Як встановлено судом вище, відповідно до розрахункових листів ОСОБА_1 за період з 2015 по 2020 рік із заробітної плати позивача відраховувались профспілкові внески.

Частиною першою статті 243 КЗпП України передбачено, що відповідно до Конституції України та Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності громадяни України мають право на основі вільного волевиявлення без будь-якого дозволу створювати професійні спілки з метою представництва, здійснення і захисту своїх трудових та соціально-економічних прав та інтересів, вступати до них та виходити з них на умовах і в порядку, визначених їх статутами, брати участь у роботі професійних спілок.

Згідно із частинами першою та третьою статті 249 КЗпП України роботодавець зобов`язаний сприяти створенню належних умов для діяльності первинних профспілкових організацій, що діють на підприємстві, в установі, організації.

За наявності письмових заяв працівників, які є членами професійної спілки, роботодавець щомісяця безоплатно утримує із заробітної плати та перераховує на рахунок професійної спілки членські профспілкові внески працівників відповідно до укладеного колективного договору чи окремої угоди в строки, визначені цим договором чи угодою. Роботодавець не вправі затримувати перерахування зазначених коштів.

Разом із цим, в матеріалах справи відсутня заява позивача, яка підтверджує відмову позивача від утримання профспілкових внесків із заробітної плати з 2015 року.

Судом встановлено, що 16.11.2018 позивач звернувся із заявою, вх.№2012 від 19.11.2018, до голови Профспілкового комітету прокуратури Київської області, в якій просив виключи його з профспілкового комітету прокуратури Київської області та зупинити відповідні відрахування із заробітної плати у виді внесків, з 01.11.2018.

Крім того, судом встановлено, що 16.11.2018 позивач звернувся із заявою, вх.№2013 від 19.11.2018, до начальника відділу фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури Київської області, в якій зазначив, що у зв`язку з виходом із незалежної професійної спілки працівників прокуратури Київської області, просив починаючи з 01.11.2018 припинити відрахування з його заробітної плати професійних внесків.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач вперше звернувся із заявою про відмову від утримання із заробітної плати профспілкових внесків лише 16.11.2018.

Проте, відповідач і надалі щомісячно утримував із заробітної плати позивача профспілкові внески, що відповідачем не заперечується.

Доказів оскарження у судовому порядку зазначених дій відповідача матеріали справи також не містять.

Скарг або заяв від позивача про безпідставне утримання коштів за період з 2015 по 2020 рік матеріали справи не містять.

Таким чином, суд дійшов висновку, що утримання з заробітної плати позивача членських профспілкових внесків проводились кожного місяця, позивачу було відомо про цей факт, та заперечень щодо зазначених утримань від позивача за період з 2015 по 2020 рік не надходило, отже, дії відповідача щодо відрахування профспілкових внесків із заробітної плати позивача були узгодженими та правомірними.

Враховуючи вищезазначене, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача заробітної плати у виді безпідставно відрахованих профспілкових внесків у сумі 13224 грн. та стягнення середнього заробітку з 06.05.2020 року по день поставлення судом рішення на підставі статті 117 КЗпП України у зв`язку з несвоєчасним розрахунком при звільненні в сумі 13224 грн.

Підсумовуючи, в зазначеній частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо питання визначення розміру середнього заробітку, виходячи з 2885 грн. середньоденної заробітної плати, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України Про оплату праці та іншими нормативно-правовими актами.

Так, економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці, визначає Закон України від 24.03.1995 №108/95-ВР Про оплату праці (далі - Закон №108/95), відповідно до статті 1 якого заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу; розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону №108/95-ВР, за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

У статті 12 Закону №108/95-ВР закріплено перелік норм і гарантій в оплаті праці, який не є вичерпним. Указано, що норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов`язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв`язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються КЗпП України та іншими актами законодавства України. Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та КЗпП України, є мінімальними державними гарантіями.

У Рішенні від 15.10.2013 №8-рп/2013 у справі №1-13/2013 щодо тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону №108/95-ВР Конституційний Суд України зазначив, що поняття "заробітна плата" і "оплата праці", які використано в законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також вказав, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти всі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

За висновком Конституційного Суду України, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин, а саме відплатності праці, який отримав відображення у пункті 4 частини I Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03.05.1996, ратифікованої Законом України від 14.09.2006 №137-V, за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Крім обов`язку оплатити результати праці робітника, існують також інші зобов`язання роботодавця матеріального змісту. Ці зобов`язання стосуються тих витрат, які переважно спрямовані на охорону праці чи здоров`я робітника (службовця) або на забезпечення мінімально належного рівня його життя, у тому числі й у разі простою - зупинення роботи, що було викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами (форс-мажор) тощо. Такі зобов`язання відповідають мінімальним державним гарантіям, установленим статтею 12 Закону №108/95-ВР.

Зазначене, на переконання Конституційного Суду України, дає підстави для висновку, що обсяг заробітної плати найманого працівника становлять винагорода за виконану роботу, про що йдеться у статті 94 КЗпП України і статті 1 Закону №108/95-ВР, та гарантовані державою виплати, передбачені у статті 12 Закону №108/95-ВР.

15.07.2015 набрав чинності Закон України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 81 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури з 1 січня 2017 року становить 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом: 1) прокурора регіональної прокуратури - 1,2; 2) прокурора Генеральної прокуратури України - 1,3.

Фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (частина дев`ята статті 81 Закону України Про прокуратуру).

Однак, відповідно до частини другої статті 8 Закону №108/95-ВР умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

За змістом статті 13 Закону №108/95-ВР оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Згідно з частинами першою, другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Частиною другою статті 89 Закону України Про прокуратуру функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України.

Згідно зі статтею 90 цього Закону фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Схема посадових окладів працівників прокуратури затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 31.12.2012 №505 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури.

Відповідно до пунктів 2-4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2012 №505 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці:

1) установлювати:

працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів;

надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи:

працівникам - у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця та надбавки (винагороди) за вислугу років;

прокурорам та слідчим органів прокуратури, а також іншим працівникам прокуратури, які безпосередньо займаються розробленням проектів нормативно-правових актів, проводять експертизу проектів таких актів (якщо положеннями про підрозділи передбачено виконання такої роботи) - у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за класний чин (ранг державного службовця) та вислугу років.

У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни зазначена надбавка скасовується або розмір її зменшується;

працівникам (крім керівників та їх заступників, керівників структурних підрозділів та їх заступників) доплату:

за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників таких самих категорій персоналу (у разі відсутності внаслідок тимчасової непрацездатності, перебування у відпустці без збереження заробітної плати, у відпустці у зв`язку з вагітністю і пологами, у частково оплачуваній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку чи у відпустці без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більше ніж до досягнення дитиною шестирічного віку) - у розмірі до 50 відсотків посадового окладу за основною роботою з використанням на зазначену мету до 50 відсотків посадового окладу відсутнього працівника;

за виконання обов`язків тимчасово відсутнього керівника або заступника керівника структурного підрозділу - у розмірі різниці між фактичним посадовим окладом тимчасово відсутнього керівника або заступника керівника структурного підрозділу (без урахування надбавок та доплати) і посадовим окладом працівника, який виконує обов`язки тимчасово відсутнього керівника або заступника керівника структурного підрозділу, у разі, коли працівник, який виконує обов`язки тимчасово відсутнього керівника структурного підрозділу, не є його заступником за штатним розписом;

посадові оклади окремим працівникам, посадові оклади яких не передбачені цією постановою, на рівні посадових окладів відповідних категорій працівників (крім керівників та їх заступників, керівників структурних підрозділів та їх заступників);

посадовий оклад прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури встановлюється відповідно до частин четвертої та шостої статті 81 Закону України Про прокуратуру з урахуванням положень частин четвертої і п`ятої статті 23 Закону України Про Національне антикорупційне бюро України;

2) здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також з нагоди державних, професійних свят та ювілейних дат у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання;

3) надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення під час надання щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Виплачувати працівникам органів прокуратури:

1) надбавку за знання та використання в роботі іноземної мови: однієї європейської - у розмірі 10, однієї східної, угро-фінської або африканської - 15, двох і більше мов - 25 відсотків посадового окладу;

2) доплату за науковий ступінь кандидата або доктора наук з відповідної спеціальності - у розмірі відповідно 5 і 10 відсотків посадового окладу;

3) надбавку за почесне звання заслужений - у розмірі 5 відсотків посадового окладу.

Доплата за науковий ступінь та надбавка за почесне звання виплачуються працівникам, якщо їх діяльність збігається за профілем з науковим ступенем або почесним званням.

Преміювання керівників органів прокуратури всіх рівнів та їх заступників, установлення їм надбавок, передбачених цією постановою, надання матеріальної допомоги здійснюється у порядку та розмірі, установлених цією постановою.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, відсутні підстави для проведення обрахунку розміру середньоденної заробітної плати позивача за останні два місяці перед звільненням. Отже, позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії від09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2023 р. у справі № 200/1031/23 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2023 р. у справі № 200/1031/23 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 23 листопада 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв