Справа № 295/11624/22
Суддя: Чішман Л. М.
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2023 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Чішман Л.М.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАР №5736022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 гривень, закрити провадження у такій справі у зв`язку з відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що спірна постанова є незаконною, необґрунтованою, оскільки висновки, які викладені у ній, не відповідають фактичним обставинам справи та положенням чинного законодавства, при постановленні рішення істотно порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки працівниками патрульної поліції не зафіксовано жодним чином факт керування позивачем транспортним засобом, а тому така постанова підлягає скасуванню із закриттям справи.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 17.11.2022 року позивачу відмовлено в поновленні строку звернення до суду з адміністративним позовом про скасування згадуваної постанови у зв`язку з визнанням судом причин пропуску такого строку неповажними, а позовну заяву представника позивача залишено без розгляду (а.с. 13).

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023 року ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 17.11.2022 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 40).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 10.03.2023 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 47).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 13.04.2023 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу (а.с. 58).

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2023 року ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 13.04.2023 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 86).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 23.08.2023 року відкрито провадження у справі.

25.09.2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якою останній просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю.

В обґрунтування відзиву зазначено, що у зв`язку з введеним на території України воєнного стану працівники поліції мали право на зупинку та перевірку документів позивача. Факт керування позивачем згадуваним транспортним засобом підтверджується мотивувальною частиною спірної постанови та викликом на лінію 102, яким повідомлено про зупинення транспортного засобу ВАЗ 21099, р.н. НОМЕР_1 під керуванням позивача, який перебуває у нетверезому стані. З огляду на це, у працівників поліції, на переконання представника відповідача, були всі законні підстави для складання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 126 КУпАП щодо позивача.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 10.08.2022 року поліцейським роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Бучушкан В.В. винесено постанову серії ЕАР №5736022 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425, 00 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що 10.08.2022 року о 20:10 год. ОСОБА_1 , у м. Житомирі по вул. Перемоги, 99, керував транспортним засобом ВАЗ 21099, р.н. НОМЕР_1 та під час дії військового стану при перевірці документів не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Частиною першою ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлений Правилами дорожнього руху.

Згідно ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, серед іншого, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в не автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Однією з основних засад судочинства є забезпечення доведеності вини.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, вчинення правопорушення, за яке особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, має бути підтверджено доказами.

Натомість, в оскаржуваній постанові відсутні пояснення порушника щодо обставин справи, відсутня оцінка працівником поліції заперечень ОСОБА_1 з приводу дотримання ним вимог Правил дорожнього руху. Наведене свідчить про одностороннє, неповне з`ясування обставин справи співробітником поліції при складанні оспорюваної постанови.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Невипадково на можливість застосування принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення звернув увагу Конституційний Суд України в рішенні від 22.12.2010 № 23-рп/2010 (п. 4). Отже, з огляду на дію вказаного конституційного принципу всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд (як адміністративний суд) має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На переконання суду, встановлені в ході розгляду даної справи обставини, у своїй сукупності, свідчать про необґрунтованість оскаржуваної постанови з огляду на наступне.

Встановлено, що 10.08.2022 року о 19:25 хв до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області надійшов виклик на гарячу лінію 102 про те, що у м. Житомирі по вул. Перемоги, 99 був зупинений позивач, який керував транспортним засобом ВАЗ 21099, р.н. НОМЕР_1 . У позивача під час зупинки виявлено ознаки алкогольного сп`яніння.

Прибувши за таким викликом, працівники патрульної поліції склали протокол №094945 від 10.08.2022 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В той час, коли працівник патрульної поліції ОСОБА_2 здійснював оформлення адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП по відношенню до позивача, інший працівник патрульної поліції, ОСОБА_3 винесла спірну постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 13.10.2022 року у справі №295/8080/22 закрито провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративного правопорушення ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Цією постановою встановлено, що з дослідженого відеозапису з нагрудної камери поліцейського відсутній запис події керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а інші матеріали справи, надані суду, не підтверджують факту керування останнім 10.08.2022, о 19-12 год, у м. Житомирі по вул. Перемоги, 99, транспортним засобом «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Враховуючи викладене, надані докази не доводять факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Крім цього, до позовної заяви долучено диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого не вбачається факту керування позивачем транспортним засобом «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Так, визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, за відсутності зафіксованого факту події правопорушення, не є беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення особою, яка притягається до відповідальності, оскільки постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 05.08.2019 року у справі № 712/12830/16-а.

Враховуючи наведене, постанову у справі про адміністративне правопорушення, яка надана позивачем, суд не може визнати належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом наявності складу порушення, оскільки така по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує процедура його фіксування.

Таким чином, враховуючи, що належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які б підтверджували вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, стороною відповідача суду не надані, відзив на адміністративний позов не спростовує обставин, якими обґрунтовано позовну заяву та доводи позивача, а тому суд вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 05.02.2022 року.

Керуючись ст. ст. 9, 72, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, ст. 62 Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, ПДР України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАР №5736022 від 10.08.2022 року, якою до ОСОБА_4 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції в м. Києві, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3, .

Повний текст рішення складено 23 листопада 2023 року.

Суддя Л.М. Чішман