Справа № 260/8076/23
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2023-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 листопада 2023 року м. Ужгород№ 260/8076/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гебеш С.А., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, а саме:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області щодо не зарахування позивачу при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 календарного періоду роботи її роботи з 22.11.1994 року по 28.03.1996 на посаді начальника відділу організації юридичної допомоги населенню Управління юстиції Закарпатської обласної державної адміністрації та періоду роботи з 28.03.1996 року по 29.05.2000 року на посаді заступника начальника управління юстиції в Закарпатській області - начальника відділу організації юридичної допомоги населенню;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 календарний період роботи, а саме: з 22.11.1994 року по 28.03.1996 на посаді начальника відділу організації юридичної допомоги населенню Управління юстиції Закарпатської обласної державної адміністрації; з 28.03.1996 року по 29.05.2000 року на посаді заступника начальника управління юстиції в Закарпатській області - начальника відділу організації юридичної допомоги населенню;

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області здійснити з 16.03.2023 року перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 64% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що нарахування їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснено Відповідачем виключно зі стажу роботи Позивача на посаді судді, тривалість якого становить 22 роки 9 місяців 15 днів, та відповідно в графі «Заг. Процент розрах. пенсії від заробітку» визначено Відповідачем в розмірі 54,00 відсотки. Зазначає, про те, що не погоджується з таким визначенням спеціального стажу, що дає право на щомісячне грошове утримання ОСОБА_1 . Визначений відповідачем стаж не відповідає документам Позивача, що призвело до неправильного розрахунку суми щомісячного грошового утримання.

Вважає такі дії пенсійного органу протиправним та такими, що порушують її соціальні права.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.09.2023 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

05.10.2023 року відповідач подав відзив на позов, із змісту якого вбачається, що такий з позовом не погоджується та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову, відповідач вказує на те, що відповідно до набутого позивачем суддівського стажу 23 роки 9 місяців 15 днів, а саме наявних повних 20 років стажу дали їй право на отримання 50% розрахунку пенсії від заробітку та + за 1 понаднормовий рік роботи додатково зараховано 2%, що в сукупності у позивача склало 54%. Для застосування розміру 64% суддівської винагороди судді, який працю на відповідній посаді, про який просить ОСОБА_1 немає ніякої підстави, оскільки зазначений період був передбачений Законом України "Про судоустрій і статус суддів" №2453 від 07.07.2010 року, Але, з 18.02.2020 року з моменту проголошення рішення КСУ №2-р/2020 від 18.02.2020 року, Закон України "Про статус судоустрій і статус суддів" №2453 від 07.07.2010 року в частині регулювання щомісячного грошового утримання остаточно втратив чинність. А діючим Законом передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї, для нарахування щомісячного довічного грошового утримання.

20.10.2023 позивач подала до суду відповідь на відзив.

Частиною 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на викладене вище та відсутність клопотань сторін про розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що Позивач - ОСОБА_1 (далі -Позивач, ОСОБА_1 ) працювала на посаді судді Господарського суду Закарпатської області.

Згідно рішення Вищої ради правосуддя від 7 березня 2023 року за № 185/0/15-23 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Закарпатської області у зв`язку з поданням заяви про відставку" таку звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Із вказаного рішеня вбачається, що що станом на дату ухвалення рішення загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 становить 27 років 10 місяців (а.с. 9-11).

Відповідно до розрахунку проведеного Відповідачем від 23.03.2023 р. Позивачу призначено довічне грошове утримання з 16.03.2023 р. в сумі 67 423,75 грн.

Позивач вказує на те, що нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснено Відповідачем виключно зі стажу роботи Позивача на посаді судді, тривалість якого становить 22 роки 9 місяців 15 днів, та відповідно в графі «Заг. Процент розрах. пенсії від заробітку» визначено Відповідачем в розмірі 54,00 відсотки, що на її думку не відповідає наданим документам та призвело до неправильного розрахунку суми щомісячного грошового утримання, у зв`язку з чим звернулася до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України також висловлював аналогічні позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях від 24 червня 1999 року № 6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій та гарантій), від 01 2004 року № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії та щомісячного довічного грошового утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів).

З огляду на викладене, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2018 року у справах № 713/1064/17, № 686/24597/16-а, № 686/1938/17, № 766/7021/17, №686/24597/16-а, від 11 грудня 2018 року у справі № 522/5168/17, від 22 жовтня 2020 року у справі № 420/1234/19.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів у відставці визначено Законом України "Про судоустрій і статус суддів", яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

Згідно з пунктом 4 частини шостої статті 126 Конституції України підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку.

Як встановлено судом, рішенням Вищої ради правосуддя від 07 березня 2023 року №185/0/15-23 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Господарського суду Закарпатської області, у зв`язку з поданням заяви про відставку.

На момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України від 02 червня 2016 року № 1402-VII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402).

Згідно з пунктом 25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010р., №№41-45, ст. 529; 2015 р., №№18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно з пунктом 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VІІ судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Згідно з пунктом 11 розділу ХІІІ «;Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI (далі також - Закон № 2453-VI, в редакції, чинній до 28 березня 2015 року) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до положень ст.137 Закону №1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Разом з тим, суд вказує на те, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17 та від 30 січня 2020 року у справі №592/3694/17.

Як вбачається із рішення Вищої ради правосуддя від 07 березня 2023 року, за результатами вивчення доданих до заяви документів щодо визначення наявності в судді ОСОБА_1 відповідного стажу для звільнення у відставку, а саме: актів про призначення, обрання на посаду судді, копій трудової книжки, диплома, довідки про роботу на посаді судді, встановлено, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку, підлягають зарахуванню строк роботи на посаді судді - 22 роки 10 місяців, та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), наявність якого відповідно до вимог закону надавала право для призначення на посаду судді, - 5 років.

Отже, станом на дату ухвалення рішення Вищою радою правосуддя загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає їй право на відставку, становить 27 років 10 місяців.

Аналізуючи наведені правові норми, суд приходить до висновку про те, що календарний період роботи з 22.11.1994 року по 28.03.1996 на посаді начальника відділу організації юридичної допомоги населенню Управління юстиції Закарпатської обласної державної адміністрації та з 28.03.1996 року по 29.05.2000 року на посаді заступника начальника управління юстиції в Закарпатській області - начальника відділу організації юридичної допомоги населенню слід зарахувати позивачу до стажу її роботи на посаді судді.

Таким чином, невключення вказаного періоду до відповідного стажу роботи на посаді судді і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 18 червня 2020 року у справі № 498/337/17, від 20 квітня 2021 року у справі № 344/5707/19 та від 30 березня 2023 року у справі № 280/2167/21.

Стосовно визначення відсотку (обчислення) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці суд зазначає наступне.

Відповідно до частин третьої - п`ятої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Наведена норма неконституційною не визнавалась.

Отже, на переконання суду до відносин з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку відповідно до частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII повинні застосовуватись виключно норми цього Закону.

Так, стаж роботи позивача на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 27 років 10 місяців, з яких: 22 роки 10 місяців стаж роботи на посаді судді та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), наявність якого відповідно до вимог закону надавала право для призначення на посаду судді - 5 років, а саме період з 22.11.1994 року по 28.03.1996 на посаді начальника відділу організації юридичної допомоги населенню Управління юстиції Закарпатської обласної державної адміністрації та з 28.03.1996 року по 29.05.2000 року на посаді заступника начальника управління юстиції в Закарпатській області - начальника відділу організації юридичної допомоги населенню.

Виходячи з наведеного, стаж позивача на посаді судді становить 27 років 10 місяців, та розмір її довічного грошового утримання повинен складати 64 % суддівської винагороди (50 % + 14 %(2% за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років), обчисленої відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

З огляду на вказане, суд вважає, що стаж роботи позивача на посаді судді, до якого, як вже було зазначено, зараховується календарний період з 22.11.1994 року по 28.03.1996 на посаді начальника відділу організації юридичної допомоги населенню Управління юстиції Закарпатської обласної державної адміністрації та з 28.03.1996 року по 29.05.2000 року на посаді заступника начальника управління юстиції в Закарпатській області - начальника відділу організації юридичної допомоги населенню, дає позивачу право отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 64 % від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді.

Такий висновок узгоджуються з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 28 серпня 2023 року у справі №360/6255/21.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо не зарахування позивачу при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді календарного періоду роботи її роботи з 22.11.1994 року по 28.03.1996 на посаді начальника відділу організації юридичної допомоги населенню Управління юстиції Закарпатської обласної державної адміністрації та періоду роботи з 28.03.1996 року по 29.05.2000 року на посаді заступника начальника управління юстиції в Закарпатській області - начальника відділу організації юридичної допомоги населенню, натомість судом встановлено порушення прав позивача.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов підлягає задоволенню з підстав викладених у його мотивувальній частині.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3220,80 грн, що підтверджується квитанцією від 18.09.2023 року.

Вказаний судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 5, 19, 77, 78, 139, 243, 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ко ЄДРПОУ - 20453063) щодо не зарахування ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді календарного періоду її роботи з 22.11.1994 року по 28.03.1996 на посаді начальника відділу організації юридичної допомоги населенню Управління юстиції Закарпатської обласної державної адміністрації та періоду роботи з 28.03.1996 року по 29.05.2000 року на посаді заступника начальника управління юстиції в Закарпатській області - начальника відділу організації юридичної допомоги населенню;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ко ЄДРПОУ - 20453063) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до стажу роботи на посаді судді календарний період роботи: з 22.11.1994 року по 28.03.1996 на посаді начальника відділу організації юридичної допомоги населенню Управління юстиції Закарпатської обласної державної адміністрації; з 28.03.1996 року по 29.05.2000 року на посаді заступника начальника управління юстиції в Закарпатській області - начальника відділу організації юридичної допомоги населенню;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ко ЄДРПОУ - 20453063) здійснити з 16.03.2023 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 64% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, ) судові витрати у сумі 3220,80 грн (три тисячі двісті двадцять гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяГебеш С.А.