Справа № 520/1511/23
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 листопада 2023 року

м. Київ

справа №520/1511/23

адміністративне провадження № К/990/37277/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Загороднюка А.Г.,

суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Аніщенко Катерини Михайлівни на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2023 року у справі №520/1511/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправним висновок Головного управління Національної поліції в Харківській області, який викладений у листі від 15.12.2022 року № 173азвс/119/01/12-2022, щодо незарахування до вислуги років (стажу) ОСОБА_1 періоду з 12.03.2021 року (початок строку перебігу вимушеного прогулу) до 19.01.2022 року (прийняття Другим апеляційним адміністративним судом постанови по справі № 520/5633/21) та невнесення змін до трудової книжки ОСОБА_1 у графі 2 - дата звільнення зазначивши дату звільнення 19.01.2022 року, та у графі 4 - зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер;

- зобов`язати Головного управління Національної поліції в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 період з 12.03.2021 року (початок строку перебігу вимушеного прогулу) до 19.01.2022 року (прийняття Другим апеляційним адміністративним судом постанови по справи № 520/5633/21) до вислуги років (трудового стажу) та перерахувати належні ОСОБА_1 виплати з урахуванням вислуги років, посадових окладів згідно штатного розкладу та підвищення тарифних ставок відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), включаючи премії та інші виплати індексації заробітної плати за період роботи з 12.03.2021 року по 19.01.2022 року та внести зміни до трудової книжки ОСОБА_1 у графі 2 - дата звільнення, зазначивши дату звільнення 19.01.2022 року, та у графі 4 - зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2023 року змінено рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року по справі № 520/1511/23, виключивши з мотивувальної частини висновки про те, що вимоги стосовно обчислення стажу служби та вислуги років мають бути спрямовані до органів Пенсійного фонду України, та про те, що питання оскарження обчислення вислуги років ОСОБА_1 прямо пов`язане із оскарженням наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області № 58 о/с від 01.02.2022 року.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року по справі № 520/1511/23 залишено без змін.

Приймаючи оскаржувані рішення, суди попередніх інстанцій врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 20 листопада 2019 року по справі № 200/1085/19-а, де Суд зазначив, що вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати, але якби не винна поведінка власника або уповноваженого ним органу, то працівник міг би і надалі реалізовувати своє право на працю. При цьому моментом, з якого незаконно звільненого працівника необхідно вважати поновленим на роботі рішенням суду визначено день видання наказу про звільнення, а не день винесення судом рішення.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновків, що весь час вимушеного прогулу зараховується до трудового стажу і за весь цей час на користь працівника стягується грошове забезпечення. Саме зарахування до вислуги років періоду вимушеного прогулу є однією з гарантій відновлення порушених незаконним звільненням прав працівника. Отже, визначальним при зарахуванні даного періоду роботи до трудового стажу є встановлений факт незаконності звільнення особи.

У свою чергу період перебування позивача на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області з моменту поновлення наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 17.08.2021 року № 458 о/с до 19.01.2022 року, був безпосередньо пов`язаний саме з прийняттям Харківським окружним адміністративним судом рішення від 09.08.2021 року по справі № 520/5633/21 про скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді.

Проте, за наслідками перегляду справи № 520/5633/21 у суді апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 року, яким ОСОБА_1 було поновлено на службі, було скасовано постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022 року. При цьому приймаючи зазначене рішення суд апеляційної інстанції виходив з того, що звільнення позивача наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 04.03.2021 року № 165 о/с з 12.03.2021 року було правомірним.

Таким чином перебування ОСОБА_1 на службі у Немишлянському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області у спірний період з 12.03.2021 року по 19.01.2022 року, який позивач просив зарахувати до його вислуги років, було обумовлене виконанням відповідачем зобов`язання про поновлення позивача на роботі у виконання рішення суду першої інстанції, яке було в подальшому скасоване судом апеляційної інстанції.

У зв`язку зі скасуванням апеляційним судом рішення суду першої інстанції та визнання при цьому звільнення працівника правомірним, рішення/наказ, яким особу було поновлено на посаді, втрачає свою силу, з огляду на що відносини між сторонами мають бути повернуті до первісного стану, що передував виконанню судового рішення.

02 листопада 2023 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Аніщенко Катериною Михайлівною подано до Верховного Суду касаційну скаргу.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким внесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

В свою чергу, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Положення вказаної правової норми процесуального закону узгоджуються з приписами частини четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, яка відносить справи в аналогічних спорах до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

У цій справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

Тому враховуючи вищезазначене, Верховний Суд прийшов до висновку, що цю справу суд першої інстанції не відносив до категорії малозначних справ, а урахувавши вимоги статті 257 КАС України, розглянув її за правилами спрощеного позовного провадження.

Передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткові обставини, які виключають відмову у відкритті касаційного оскарження у справі розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, судом не встановлені.

У даному випадку слід зазначити, що питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

Вжите законодавцем словосполучення "значний суспільний інтерес" необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Справа яка має виняткове значення для її учасника, може бути виокремлена із загальних правил розгляду адміністративних справ Верховним Судом, якщо особа яка подає касаційну скаргу, обґрунтовано довела, що саме цей випадок стосується його безпосередньо, порушує його права, свободи та інтереси.

Касаційна скарга не містить вагомих аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме щодо цієї конкретної справи й вказували на те, що розгляд такої справи матиме фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення.

Решта доводів скаржника в касаційній скарзі стосуються встановлення фактичних обставин справи та переоцінки доказів у ній, між тим як відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Отже, аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з установленими судами обставинами цієї адміністративної справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України.

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Аніщенко Катерини Михайлівни на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2023 року у справі №520/1511/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіА.Г. Загороднюк Л.О. Єресько В.М. Соколов