Справа № 466/7051/23
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 466/7051/23 пров. № А/857/17467/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.,

за участю секретаря судового засідання Гриньків І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 07 вересня 2023 року про повернення позовної заяви (головуючий суддя Глинська І.Б., м. Львів) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

07 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії РАП № 753675372 від 01 вересня 2022 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 21 серпня 2023 року адміністративний позов залишено без руху, з підстав передбачених ч. 6 чт. 161 КАС України та надано десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 07 вересня 2023 року позовну заяву повернуто особі, яка її подала, з підстав передбачених п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та скерувати матеріали справи до суду першої інстанції для розгляду по суті.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом не враховано, що із рішенням суб`єкта владних повноважень про накладення адміністративного стягнення серії постанови РАП № 753675372 від 01 вересня 2022 року за порушення положень частини 1 ст. 152-1 КУпАП, він зміг ознайомитись лише 25 квітня 2023 року, через порушення процесуальних вимог безпосередньо відповідачем.

Окрім того, судом не взято до уваги, що ним вживались заходи для досудового врегулювання спору та те, що він є особою інвалідом 1-ої групи, яка частково обмежена у своїх діях.

Судом робиться посилання на практику Європейського суду з прав людини і зазначено, що звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим та не береться до уваги, що відповідач вдався до порушення процесуальних вимог, які вплинули на можливість своєчасного захисту його порушених прав.

Судом не враховано, що Департаментом міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, грубо порушувались положення чинного законодавства від часу прийняття оскаржуваної постанови до моменту її вручення, йому, як «особі порушнику», відповідно до положень ч. 3 ст.279-1 КупАП, що позбавило його на вчасне її оскарження, з метою захисту своїх порушених прав.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції вірно виходив з того, що на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем подано заяву у якій він просить поновити строки звернення до адміністративного суду, який пропущено з поважних причин. Як зазначив позивач 21 квітня 2023 року Департаментом міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на його звернення підписано супровідний лист та долучено оскаржувану постанову. З метою врегулювання спору у досудовому порядку ним 04 травня 2023 року скеровано на ім`я начальника Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Дяковича Ю. звернення про скасування оскаржуваної постанови. 08 червня 2023 року він отримав відповідь на його звернення, в якому відповідач відмовив у задоволенні заяви щодо скасування постанови від 01 вересня 2022 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями частини 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Аналогічні строки передбачені у ст. 289 КУАП, згідно якої у разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як з`ясовано судом першої інстанції 01 вересня 2022 року спеціалістом першої категорії інспектором з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Білоусом В.О. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії РАП №753675372, згідно з якою позивач ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300,00 грн.

Позивач із зазначеним позовом звернувся до суду лише 07 липня 2023 року, тобто з пропуском строку звернення до суду.

Окрім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що як уже зазначалось у заяві про поновлення строків, яку подано до суду першої інстанції позивач зазначає, що 21 квітня 2023 року Департаментом міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на його звернення підписано супровідний лист та долучено оскаржувану постанову. 04 травня 2023 року позивачем скеровано Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради звернення про скасування оскаржуваної постанови. 08 червня 2023 року він отримав відповідь на його звернення, в якому відповідач відмовив у задоволенні заяви щодо скасування постанови від 01 вересня 2022 року. Проте, скаржник не обгрунтовує, чому з позовом звернувся лише 07.07.2023.

Відтак, вказані обставини не є належним доказом поважності пропуску строку на оскарження та неможливості вчасного оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Також, у даній спірній ситуації, судом першої інстанції враховано, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Суд першої інстанції правильно зауважив, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не обґрунтовано поважності причин пропуску звернення до суду із позовом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Також, судом враховано, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки причини пропуску строку звернення до суду із цим позовом визнані судом неповажними, то таку слід повернути позивачеві, з підстав передбачених п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 07 вересня 2023 року про повернення позовної заяви по справі № 466/7051/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді О.І. Мікула

А.Р. Курилець