Справа № 140/21852/23
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року ЛуцькСправа № 140/21852/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Севен Палетс до Волинської митниці про визнання протиправним, скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Севен Палетс звернулось з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2023/000284/2 від 22.06.2023 та картку відмови в прийнятті митної вартості декларації, митному оформленню виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2023/032819.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.06.2023 з метою митного оформлення товару - Товар №1 - арматура кріплення, фурнітура з недорогоцінних (чорних) металів: петлі до надставок, розміром 1,2x200 мм - 30000 комплектів; (в комплект входить праве і ліве крило та блокуючий дріт) матеріал виготовлення - оцинкована сталь товщиною - 1,2 мм: петля до дошки 200 мм з простим дротом діам. 3,8 мм, призначені для збирання надставок (що сприймають зусилля розтягу від навантажень при розтягуванні та згині, та надають їм можливість компактного складання в незавантаженому стані), до пакувальної дерев`яної тари (ящиків, піддонів) в деревообробному виробничому приміщенні; Товар №2 - вироби з недорогоцінних (чорних) металів: заклепка частково порожниста діам. 5/25 мм - 1000 кг.: виготовлена з напівм`якого дроту, сталь чорна, являє собою частково, знизу, на половннх порожнистий циліндричний виріб зі стальною пласкою шляпкою. без різьби. Призначена для з єднання металевих та дерев`яних поверхонь при збирання надставок до пакувальної дерев`яної тари (ящиків, піддонів) в деревообробному виробничому приміщенні декларантом в інтересах позивача подано до Волинської митниці митну декларацію №23UA07U9 в якій було визначено митну вартість даного товару в сумі 12 600,00 Євро.

Зазначає, що під час митного оформлення до декларації митному органу було подано достатню кількість документів для завершення митного оформлення за першим методом, а саме: рахунок-проформа (Proforma invoice) №Р16/06/2023 від 14.06.2023; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №F007/06/2023 від 15.06.2023; автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 15.06.2023; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR.l) №PL/MF/AT 0036488 від 15.06.2023; банківський платіжний документ №16948 від 14.06.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 20.06.2023; прейскурант (прайс-лист) виробника товару прайс-лист від 14.06.2023; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №В-809 від 20.06.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 30.12.2020; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту), додаткова угода від 02.01.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №03/03/2023 від 01.03.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №03/03/2020 від 03.03.2020; договір про надання послуг митного брокера №23/01-СП від 23.01.2023; договір (контракт) про перевезення №01/03/2021 від 01.03.2021; заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що до продукції не входять технічні засоби, призначені для передавання та/або приймання радіосигналів радіослужбами від 20.06.2023; інші некласифіковані документи: статут, лист, пояснення; копія митної декларації країни відправлення №23PL331020E0588098 від 15.06.2023.

Однак, Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2023/000284/2 від 22.06.2023 та сформовано картку відмови в прийнятті митної вартості декларації, митному оформленню виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2023/032819.

Із прийнятими рішеннями позивач не погоджується, вважає їх протиправними і такими, що підлягають скасуванню, оскільки товариством були надано усі наявні у них документи, які витребовувались митним органом. Натомість в оскаржуваному рішенні не вказано жодного джерела інформації, а також відсутній обґрунтований розрахунок числового значення скоригованої митної вартості який в супереч статті 55 Митного кодексу України (далі - МК України) не був наданий декларанту на його письмову вимогу.

З наведених підстав просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 10.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

У відзиві на позовну заяву представник Волинської митниці заявлених позовних вимог не визнав та повідомив, що для митного оформлення товарів декларантом в інтересах ТОВ Севен Палетс подано МД №23UA07U9 від 20.06.2023 року на товар: Арматура кріплення... та Вироби з недорогоцінних (чорних) металів... та перелік документів, визначених в гр.44 МД, а саме: рахунок-фактура (інвойс) № F00007/06/2023 від 15.06.2023; автотранспортна накладна б/н від 15.06.2023; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №PL/MF/AT 0036488 від 15.06.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару №230614/002216948 від 14.06.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 20.06.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №03/03/2023 від 03.03.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Додаткова угода від 02.01.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Доповнення від 30.12.2020; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу), стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №03/03/2020 від 03.03.2020; договір про надання послуг митного брокера №23/01-СП від 23.01.2020; договір (контракт) про перевезення №01/03/2021 від 01.03.2021; заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що до продукції не входять технічні засоби, призначені для передавання та/або приймання радіосигналів радіослужбами від 20.06.2023.

Під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару з врахування поданих у вказаних цілях разом з ВМД документів було встановлено розбіжності, зокрема:

п.6.2 Контракту від 03.03.2020 №03/03/2020 передбачені наступні умови оплати: 50% передоплата, та 50% післяплата через 14 днів після доставки товарів;

декларантом надано платіжне доручення від 14.06.2023 №230614/002216948, яке не відповідає умовам оплати, вказаним в Контракті. Оплата згідно даного платіжного доручення здійснена по проформі, яка умовами Контракту не передбачена. Дане платіжне доручення не містить підпису уповноваженої особи банку;

вартість товарів згідно копії митної декларації країни відправлення не відповідає вартості товарів згідно інвойсу від 15.06.2023 №F0007/06/2023;

наданий експертний висновок від 20.06.2023 №В-809 заснований лише на товаросупровідних документах, наданих ТОВ Севен Палетс;

наданий прайс-лист від 14.06.2023 б/н є комерційною пропозицією, адресованою ТОВ Севен Палетс.

У зв`язку із чим, декларанту запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості.

Декларантом було надано: додаткову угоду №03/03/2023 до Контракту, платіжний документ №230614/002216948 (повторно), лист від отримувача товарів б/н від 22.06.2023.

Решту витребуваних документів декларант відмовився надати, про що зазначено в повідомленні від 22.06.2023 б/н.

У зв`язку із встановленими неточностями та з ненаданням додаткових документів, витребуваних митним органом, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст.53 Митного кодексу України, у відповідності до ч.5 ст.54 Митного кодексу України, за результатом проведеної письмової консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару, а також враховуючи відмову декларанта подавати інші документи, митницею прийняте рішення про коригування митної вартості №UA205050/2023/000284/2 від 22.06.2023 згідно якого митну вартість товарів за МД №23UA07U9 від 20.06.2023 року визначено за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно зі статтею 59 Митного кодексу України, а саме: рівень митної вартості товару №1 становить 1,9817 Євро за кг (МД від 28.04.2023 року №UA205050/2023/031306).

В подальшому, декларантом вказані товари оформлено у вільний обіг згідно МД №23UA71U8 від 23.06.2023 з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст.55 МК України.

З наведених підстав представник відповідача просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Дослідивши письмові докази, викладені у заявах по суті справи суд встановив наступне.

20.06.2023 з метою митного оформлення товару - Товар №1 - арматура кріплення, фурнітура з недорогоцінних (чорних) металів: петлі до надставок, розміром 1,2x200 мм - 30000 комплектів; (в комплект входить праве і ліве крило та блокуючий дріт) матеріал виготовлення - оцинкована сталь товщиною - 1,2 мм: петля до дошки 200 мм з простим дротом діам. 3,8 мм, призначені для збирання надставок (що сприймають зусилля розтягу від навантажень при розтягуванні та згині, та надають їм можливість компактного складання в незавантаженому стані), до пакувальної дерев`яної тари (ящиків, піддонів) в деревообробному виробничому приміщенні; Товар №2 - вироби з недорогоцінних (чорних) металів: заклепка частково порожниста діам. 5/25 мм - 1000 кг.: виготовлена з напівм`якого дроту, сталь чорна, являє собою частково, знизу, на половннх порожнистий циліндричний виріб зі стальною пласкою шляпкою. без різьби. Призначена для з єднання металевих та дерев`яних поверхонь при збирання надставок до пакувальної дерев`яної тари (ящиків, піддонів) в деревообробному виробничому приміщенні декларантом в інтересах позивача подано до Волинської митниці митну декларацію №23UA07U9 в якій було визначено митну вартість даного товару в сумі 12 600,00 Євро.

До митної декларації №23UA07U9 від 20.06.2023 були подані наступні документи, а саме: рахунок-проформа (Proforma invoice) №Р16/06/2023 від 14.06.2023; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №F007/06/2023 від 15.06.2023; автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 15.06.2023; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR.l) №PL/MF/AT 0036488 від 15.06.2023; банківський платіжний документ №16948 від 14.06.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 20.06.2023; прейскурант (прайс-лист) виробника товару прайс-лист від 14.06.2023; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №В-809 від 20.06.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 30.12.2020; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту), додаткова угода від 02.01.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №03/03/2023 від 01.03.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №03/03/2020 від 03.03.2020; договір про надання послуг митного брокера №23/01-СП від 23.01.2023; договір (контракт) про перевезення №01/03/2021 від 01.03.2021; заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що до продукції не входять технічні засоби, призначені для передавання та/або приймання радіосигналів радіослужбами від 20.06.2023; інші некласифіковані документи: статут, лист, пояснення; копія митної декларації країни відправлення №23PL331020E0588098 від 15.06.2023.

Під час опрацювання документів та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товару було виявлено розбіжності, а саме:

п.6.2 Контракту від 03.03.2020 №03/03/2020 передбачені наступні умови оплати: 50% передоплата, та 50% післяплата через 14 днів після доставки товарів;

декларантом надано платіжне доручення від 14.06.2023 №230614/002216948, яке не відповідає умовам оплати, вказаним в Контракті. Оплата згідно даного платіжного доручення здійснена по проформі, яка умовами Контракту не передбачена. Дане платіжне доручення не містить підпису уповноваженої особи банку;

вартість товарів згідно копії митної декларації країни відправлення не відповідає вартості товарів згідно інвойсу від 15.06.2023 №F0007/06/2023;

наданий експертний висновок від 20.06.2023 №В-809 заснований лише на товаросупровідних документах, наданих ТОВ Севен Палетс;

наданий прайс-лист від 14.06.2023 б/н є комерційною пропозицією, адресованою ТОВ Севен Палетс.

У зв`язку із чим, декларанту запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості, а саме:

банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів;

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів;

транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

виписку з бухгалтерської документації;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів;

висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товарів.

Додатково, ТОВ Севен Палетс повторно надано: копію додаткової угоди №03/03/2023 до договору купівлі-продажу №03/03/2020 від 03 березня 2023 року, копію платіжного доручення від 14.06.2023 з відміткою уповноваженого банку про дату проведення операції та валютування коштів.

У зв`язку із встановленими неточностями та з ненаданням додаткових документів, витребуваних митним органом, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст.53 Митного кодексу України, у відповідності до ч.5 ст.54 Митного кодексу України, за результатом проведеної письмової консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару, а також враховуючи відмову декларанта подавати інші документи, митницею прийняте рішення про коригування митної вартості №UA205050/2023/000284/2 від 22.06.2023 згідно якого митну вартість товарів за МД №23UA07U9 від 20.06.2023 року визначено за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно зі статтею 59 Митного кодексу України, а саме: рівень митної вартості товару №1 становить 1,9817 Євро за кг (МД від 28.04.2023 року №UA205050/2023/031306).

В подальшому, декларантом вказані товари оформлено у вільний обіг згідно МД №23UA71U8 від 23.06.2023 з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст.55 МК України.

Не погоджуючись із прийнятим Волинською митницею рішенням про коригування митної вартості товарів, ТОВ Севен Палетс звернулося із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Як визначено частиною першою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митними органами під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною п`ятою статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митному орган зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із наведених положень випливає, що митний орган досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів.

Суд не заперечує права митного органу упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів (частина п`ята статті 54 МК України), проте вважає, що, при цьому, він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознаки підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару Арматура кріплення... та Вироби з недорогоцінних (чорних) металів.... При цьому позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи містять такі розбіжності і неточності:

п.6.2 Контракту від 03.03.2020 №03/03/2020 передбачені наступні умови оплати: 50% передоплата, та 50% післяплата через 14 днів після доставки товарів;

декларантом надано платіжне доручення від 14.06.2023 №230614/002216948, яке не відповідає умовам оплати, вказаним в Контракті. Оплата згідно даного платіжного доручення здійснена по проформі, яка умовами Контракту не передбачена. Дане платіжне доручення не містить підпису уповноваженої особи банку;

вартість товарів згідно копії митної декларації країни відправлення не відповідає вартості товарів згідно інвойсу від 15.06.2023 №F0007/06/2023;

наданий експертний висновок від 20.06.2023 №В-809 заснований лише на товаросупровідних документах, наданих ТОВ Севен Палетс;

наданий прайс-лист від 14.06.2023 б/н є комерційною пропозицією, адресованою ТОВ Севен Палетс.

Як встановлено судом, під час митного оформлення товару декларантом було надано: рахунок-проформа (Proforma invoice) №Р16/06/2023 від 14.06.2023; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №F007/06/2023 від 15.06.2023; автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 15.06.2023; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR.l) №PL/MF/AT 0036488 від 15.06.2023; банківський платіжний документ №16948 від 14.06.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 20.06.2023; прейскурант (прайс-лист) виробника товару прайс-лист від 14.06.2023; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №В-809 від 20.06.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 30.12.2020; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту), додаткова угода від 02.01.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №03/03/2023 від 01.03.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №03/03/2020 від 03.03.2020; договір про надання послуг митного брокера №23/01-СП від 23.01.2023; договір (контракт) про перевезення №01/03/2021 від 01.03.2021; заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що до продукції не входять технічні засоби, призначені для передавання та/або приймання радіосигналів радіослужбами від 20.06.2023; інші некласифіковані документи: статут, лист, пояснення; копія митної декларації країни відправлення №23PL331020E0588098 від 15.06.2023.

Наведені вище документи підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару і не мали жодних розбіжностей.

Незважаючи на відсутність будь-яких розбіжностей у поданих документах митним органом було сформовано повідомлення декларанту в якому вимагались додаткові документи, для підтвердження митної вартості керуючись ст.ст.53, 54 Митного кодексу України, а саме: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товарів.

ТОВ Севен Палетс у поясненнях від 22.06.2023 №20 зазначало, що відповідно до додаткової угоди №03/03/2023 до договору купівлі-продажу №03/03/2020 від 03 березня 2023 року сторонами договору: Покупцем, ТОВ Севен Палетс та Продавцем, ZAKLAD PRODUKCYJNO-HANDLOWO-USLUGOWY узгоджено, що оплата за товар може вноситись на умовах повної передоплати на підставі рахунків проформ. Зважаючи на наведене, твердження уповноваженого органу про безпідставність проведення передоплати є безпідставним.

Посилання митного органу на відсутність підпису уповноваженої особи банку на платіжному дорученні нікчемне, оскільки наявність підпису не впливає на проведення операції за допомогою програмного забезпечення Клієнт-банкінгу.

Твердження митного органу про те, що вартість товарів згідно копії митної декларації країни відправлення не відповідає вартості товарів згідно інвойсу від 15.06.2023 №F0007/06/23 абсурдне, оскільки вартість товару у фактурі вказана у Євро, а у експортній декларації - вартість товару вказана у злотих PL, а тому взаємне переведення вартості з однієї валюти в іншу і викликає похибку, яку митний орган безпідставно розцінює як неправдиві відомості. Тобто, вказана обставина є надуманою причиною витребування додаткових документів.

Крім того, митний орган у своєму запиті не вказав конкретні документи, надання яких потребує, а лише процитував норму ст.53 та ст.54 Митного кодексу України не проаналізувавши та не застосувавши її до конкретних обставин розмитнення товару за поданими ТОВ Севен Палетс конкретними документами.

Таким чином, сумніви митного органу щодо складових митної вартості товару грунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. _

Як вказано в постанові Верховного Суду у складі колеги суддів Касаційного адміністративного суду викладеної від 29.05.2019 року, справа №818/6493/13-а однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів обставин, про які зазначено вище, свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості оцінюваного товару.

З урахуванням наведеного відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості самого товару та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Суд, також, не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

Суд зазначає, що вимога про надання додаткових документів, перелік яких визначено у частинах третій-четвертій статті 53 МК України та про надання яких вказано у повідомленні декларанту може мати місце лише тоді, коли документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

Однак, за обставин цієї справи відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача ґрунтуються виключно на його необґрунтованих припущеннях, а не на достовірних відомостях.

При цьому, суд зазначає, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс).

Щодо вимоги про надання документів про вартість перевезення, то така на думку суду є безпідставною, оскільки декларантом позивача були надано довідку про транспортні витрати, з якої можна було встановити маршрут та понесені позивачем витрати.

З урахуванням наведеного висновок у спірному рішенні про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

Між тим у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

На думку суду, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення у даному випадку не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Також суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірного товару, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2023/000284/2 від 22.06.2023 є необґрунтованим та таким, що не відповідає вказаним вище нормам МК України, у зв`язку із чим з наведених вище мотивів та підстав позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2023/000284/2 від 22.06.2023 та картки відмови в прийнятті митної вартості декларації, митному оформленню виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2023/032819, належить задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268; рішення у справі Баришевський проти України, заява № 71660/11, пункт 95; рішення у справі Двойних проти України, заява №72277/01, пункт 80; рішення у справі Меріт проти України, заява №66561/01, пункті 88). Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При цьому надані послуги повинні бути обґрунтованими, а доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.

Відповідно до частин другої, третьої статті 30 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI Про адвокатуру та адвокатську діяльність порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження витрат на правову допомогу адвоката позивачем додано копії договору про надання правничої допомоги №17/23 від 24.07.2023, рахунка-фактури від 31.07.2023 №16 виданого Адвокатським бюро Богдани Чорної, платіжної інструкції від 31.07.2023 №945 про оплату за надання правової допомоги коштів в сумі 7 000,00 грн.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу даної справи, суд зазначає, що предметом судового розгляду у даній справі було рішення про коригування митної вартості, яке складене за наслідками митного декларування товару по одному договору та із одним і тим же контрагентом та провадження здійснювалося в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268). У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії (Lavents v. Latvia,заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумний розмір.

Верховний Суд в постановах від 22 грудня 2020 року у справі №520/8489/19, від 07 травня 2020 року у справі №320/3271/19, від 10 березня 2020 року у справі №520/8489/19 зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19.

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є співмірною із заявленими позовними вимогами, а тому справедливим розміром відшкодування позивачу фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є сума 7 000,00 грн.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує, що згідно з платіжним дорученням від 31.07.2023 №946 позивач сплатив судовий збір у сумі 2 684,00 грн.

З урахуванням наведеного, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2 684,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 260, 262, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205050/2023/000284/2 від 22.06.2023 та картку відмови в прийнятті митної вартості декларації, митному оформленню виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2023/032819.

Стягнути з Волинської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Севен Палетс понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривень 00 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Севен Палетс (44622, Волинська область, Камінь-Каширський район, с. Троянівка, вул. Колківська, 56/1, ).

Відповідач: Волинська митниця (44350; Волинська область, с. Римачі, вул. Призалізнична, 13, ).

Суддя Ю.Ю. Сорока