Справа № 600/6953/23-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 листопада 2023 р. м. Чернівці cправа №600/6953/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до Чернівецького міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Військово-лікарської комісії Чернівецького міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним та скасування рішення, наказів та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Військово-лікарської комісії Чернівецького міського ТЦК та СП про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , здоровим та придатним до військової служби;

- визнати протиправними дії Чернівецького міського ТЦК та СП щодо призову на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Чернівецького міського ТЦК та СП про призов на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Чернівецького міського ТЦК та СП про присвоєння ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , військового звання.

Ухвалою суду від 30.10.2023р. вище вказану справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

20 листопада 2023 року позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом:

1) зупинення дії наступних індивідуальних актів до набрання законної сили рішенням суду по даній справі:

- рішення військово-лікарської комісії Чернівецького міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання ОСОБА_1 здоровим та придатним до військової служби;

- наказ Чернівецького міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про призов на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 ;

- наказ Чернівецького міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про присвоєння ОСОБА_1 військового звання;

2) заборони посадовим особам військової частини НОМЕР_2 вчиняти дії, що стосуються проходження військової служби ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням суду по даній справі.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що оскаржувані рішення та накази мають очевидні ознаки протиправності, а їх подальше виконання порушує основоположні права, свободи та законні інтереси позивача. Так, зокрема, вказував, що фактично лікарями ВЛК огляд позивача не проводився, до матеріалів справи не долучались та не досліджувались будь які аналізи, медичні документи, передбачені чинним законодавством України, що призвело до порушення процедури проходження ВЛК та ухвалення незаконних рішень. Крім того, позивач стверджує, що було здійснено фальсифікацію документів, зокрема, психологічного тесту, оскільки такий позивачем не заповнювався.

Позивач вказує, що з наданих до заяви доказів, які він отримав після відкриття провадження у даній справі вбачається, що у нього є очевидні проблеми зі здоров`ям, на існування яких він наголошував при проходженні ВЛК, натомість лікарями такі захворювання при огляді не виявлені, а пояснення щодо їх наявності не взяті до уваги.

За таких обставин, на думку позивача, рішення про його призов на військову службу за мобілізацією та присвоєння йому військового звання прийнято на підставі очевидно незаконного рішення ВЛК щодо придатності позивача до військової служби, а відтак є також незаконними та безпідставними.

Окрім того, позивач повідомив, що за фактом скоєння працівниками Чернівецького міського ТЦК та СП відносно нього ряду правопорушень було відкрито кримінальне провадження за заявою. Крім того, подальше виконання спірних рішень унеможливлює відновлення порушених прав позивача.

Суд у відповідності до положень ч.1 ст.154 КАС України розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

За правилами ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч.1 ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч.2 ст.151 КАС України).

Отже, заходи забезпечення адміністративного позову мають вживатись виключно у двох випадках: 1) якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача (фізичної або юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), яка в майбутньому зробить неможливим їх захист або ускладнить виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; 2) якщо є очевидні ознаки протиправності рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Аналіз наведених вище норм права дозволяє зробити висновок, що забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа або до якого буде подано позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Для задоволення судом заяви про забезпечення адміністративного позову заявник має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви належними та допустимими доказами та довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч.2 ст.150 КАС України.

Застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Отже, при вирішенні питання щодо необхідності забезпечення позову має враховуватися предмет позову, підстави звернення до суду, співрозмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи, а також забезпечення дотримання пропорційного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для позивача та інших заінтересованих осіб внаслідок невжиття таких заходів.

Водночас забезпечення позову в адміністративній справі є надання тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Предметом спору у даній справі є визнання протиправними та скасування рішення ВЛК щодо придатності позивача до військової служби, а також прийняті як наслідок накази про призов позивача на військову службу за мобілізацією та присвоєння військового звання.

У заяві про забезпечення позову позивач посилається на обидві підстави, передбачені ч.2 ст.150 КАС України та просить забезпечити позов шляхом зупинення дії оскаржуваних наказів та рішення та шляхом заборони посадовим особам вчиняти дії, що стосуються проходження військової служби.

Поряд із цим, оцінивши доводи позивача щодо очевидної протиправності рішень відповідачів, суд приходить до висновку, що така підстава у заяві про забезпечення позову та як наслідок забезпечення позову у спосіб, який пропонує представник позивача в частині зупинення дії оскаржуваних рішень - фактично є вирішенням спору по суті без судового розгляду, що є неприпустимим.

Правомірність та оцінка оскаржуваних рішень підлягає з`ясуванню під час розгляду справи по суті про їх оскарження та буде надана судом за результатами розгляду справи.

Суд не вбачає очевидної протиправності рішення відповідача щодо винесення оскаржуваної вимоги. На переконання суду, очевидна протиправність рішень суб`єкта владних повноважень, це прийняття ним таких рішень, які взагалі не передбачені законодавством України, або прийняття рішень суб`єктами, які не наділені компетенцією у відповідній сфері. Натомість у цьому випадку, рішення, які прийняті відповідачами є наслідком реалізації їх повноважень відповідно до Законів України "Про військовий обов`язок та військову службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач не є військовозобов`язаним, а є військовослужбовцем, тобто особою, яка вже проходить військову службу. Зазначене підтверджується повідомленням військової частини № НОМЕР_3 та направленням військової частини № НОМЕР_2 про направлення військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 на стаціонарне лікування в Рівненський військовий госпіталь (в/ч НОМЕР_4 ). Крім того, з указаних матеріалів також видно, що позивачу присвоєно військове звання, про що зазначено і в самому позові.

У зв`язку з наведеним, суд звертає увагу на те, що оскаржувані позивачем накази та рішення ВЛК, дію яких просить зупинити позивач в якості заходу забезпечення позову є актами індивідуальної дії, які вичерпали свою дію, тобто вже є реалізованими і в контексті цього позову залишатимуться чинними до прийняття рішення у даній справі по суті (та набрання ним законної сили).

З приводу заяви в частині вжиття заходів шляхом заборони посадовим особам військової частини НОМЕР_2 вчиняти дії, що стосуються проходження військової служби ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням суду по даній справі - суд зазначає, що такий спосіб забезпечення позову є абстрактним, адже позивач не зазначає, які саме дії, що стосуються проходження військової служби він має на увазі.

Суд звертає увагу, що спірним у цій справі є питання мобілізації позивача та зарахування його на військову службу. Водночас, ті заходи забезпечення позову, про які просить заявник, по своїй суті стосуються вже питань проходження військової служби, які не є предметом оскарження в даній адміністративній справі та виходять за межі судового контролю.

Таким чином, представником позивача не наведеного жодного обґрунтування існування критеріїв, визначених частиною 2 статті 150 КАС України, при наявності яких суд може застосувати заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.5 ст.154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.8 ст.154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Виходячи з викладених заявником обставин та вищенаведених положень чинного законодавства, враховуючи висновки, наведені вище, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150, 154, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до Чернівецького міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Військово-лікарської комісії Чернівецького міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним та скасування рішення, наказів та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя В.О. Кушнір