Справа № 380/9361/23
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 рокусправа № 380/9361/23

м. Львів, вул. Чоловського, буд. 2

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Лунь З.І.,

секретар судового засідання Слободянюк В.В.,

за участю:

представник позивача Яцук Г.М.,

представник відповідача Кухар Н.М.,

розглянув адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

встановив:

Державне підприємство «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» (місцезнаходження: 79491, Львівська область, м.Львів, смт.Брюховичі, вул.Львівська, 10, ) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Стрийська, 35, код ЄДРПОУ ВП 43968090), в якому просить суд (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 02.06.2023):

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.03.2023, форми «Р» №4315/13-01 -07-02 за платежем податок на прибуток (11020100) на загальну суму 508647,00 грн.;

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.03.2023, форми «Р» № 4317/13-01-07-02 за платежем частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до державного бюджету відповідно до закону (21010100) на загальну суму 1951502,25грн.;

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.03.2023, форми «Р» № 4319/13-01-07-02 за платежем податок на додану вартість (141010100) на загальну суму 177730,35грн.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначив про таке.

Щодо позивача відповідач провів позапланову виїзну перевірку у зв`язку із реорганізацією позивача і встановив порушення податкового законодавства.

Так, позивач заперечує встановлені відповідачем порушення в частині господарських операцій згідно з договором між ДП «Львівський лісовий селекційно - насіннєвий центр» та ДП «Бродівське лісове господарство» про надання поворотної фінансової допомоги в частині визначення доходу на суму дисконту на загальну суму 658982 грн, в тому числі у 2019 році у сумі 658982 грн, оскільки вважає, що національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку не визначено методологію щодо визначення справедливої та амортизованої вартості фінансових зобов`язань, а також органи, на які покладено регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової; відсутні будь-які роз`яснення з боку контролюючих органів або практика такого дисконтування, отже підприємство не зобов`язане визначати методологію оцінки фінансових зобов`язань самостійно та як наслідок здійснювати відповідний розрахунок.

Стосовно порушень в частині заниження доходів щодо отримання від Брюховицької селищної ради оплати в рахунок відшкодування збитків нанесених лісовому господарству згідно з Постановою КМ України від 19.04.1993№284, то позивач вважає, що кошти, отримані позивачем, як відшкодування збитків, заподіяних внаслідок вилучення земельної ділянки не є об`єктом оподаткування податком на прибуток, як доходи від реалізації продукції оскільки «дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)» не є тотожним поняттю «збитки, нанесені лісовому господарству при вилученні земельної ділянки Держлісфонду Брюховицького лісництва ДП «Львівський ЛСНЦ». Також позивач вважає, що майнові активи Позивача не змінилися, бо за позивачем не було зареєстровано речових прав на відповідні земельні ділянки, тобто не відбулося фактичної передачі основних засобів станом на 01.01.2020, а отже не відбулося реалізації відповідно до п.10 П(С)БО 15 «Дохід».

Щодо встановлених відповідачем порушень в частині завищення позивачем витрат за період з 01.01.2017 по 31.12.2021 в частині документального не підтвердження придбання насіння, послуг рубки (санітарної, лісовідновної, прохідної, переформування) послуг косіння трави, лісокультурні роботи (пакування сіянців) від фізичних осіб підприємців - платників єдиного податку 3 групи за ставкою 5% та 3% , а саме по господарських операціях з ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , то позивач зазначає, що до прийняття відповідачем оскаржуваних рішень, позивач долучив до заперечення на акт перевірки додаткові письмові докази для підтвердження реальності здійснених господарських операцій, а також зазначив, що під час перевірки відповідач не вимагах таких документів у позивача.

Щодо встановленого відповідачем заниження частини прибутку (доходу), що підлягає сплаті до загального фонду Державного бюджету України, то позивач зазначає, що оскільки відповідачем не доведено правомірність висновків про безпідставне віднесення позивачем витрат, з підстав зазначених в цьому позові, то і зобов`язання в частині заниження частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до Державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, є нараховані протиправно.

Також позивач вважає, що наказ на проведення перевірки є протиправним, оскільки право контролюючого органу на призначення документальних планових виїзних перевірок за період за період з 01.01.2017 по 22.12.2022 виходить за межі 1095 днів з дня початку проведення перевірки, що чітко обмежено ст.102 Податкового кодексу України.

З огляду на викладене, оскаржувані податкові повідомлення-рішення позивач вважає протиправними, тому такі слід скасувати.

Ухвалою від 08.08.2021 суд постановив відкрити загальне позовне провадження та призначити підготовче засідання.

Від ГУ ДПС у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує позовні вимоги та вважає, що встановлені відповідачем порушення є дійсними.

Відповідач зазначає, що в ході проведення перевірки встановлено, що ДП «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» укладено з ДП «Бродівське лісове господарство» договір безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі від 16.07.2018 №1 на загальну суму 4 000 000 грн. з терміном повернення до 11.03.2022 року, водночас цей дохід від безкоштовно отриманих в користування коштів станом на 31.12.2019 року ДП «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр», не враховано при визначенні доходу підприємства за період 2019 рік.

Також відповідач зауважує, що в ході проведення перевірки ДП «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» встановлено отримання від Брюховицької селищної ради оплату в рахунок відшкодування збитків нанесених лісовому господарству згідно Постанови КМУ від 19.04.1993 №284 на загальну суму 1 995 028,44 грн, відтак ці кошти, що надійшли позивачу як платнику ПДВ на його банківський рахунок як відшкодування збитків, розцінюються як компенсація вартості майна та відповідно повинні бути включені до бази оподаткування ПДВ і підлягають оподаткуванню ПДВ на загальних підставах з нарахуванням податкових зобов`язань з ПДВ.

Відповідач стверджує, що встановлені за результатами перевірки обставини свідчать про нереальність господарських операцій, оскільки до перевірки не надано документів, визначених договорами, укладеними між позивачем та ФОПами. Зазначене вплинуло на формування витрат, які є, на думку відповідача, непідтвердженими.

Щодо визначення частини прибутку, що підлягає сплаті до державного бюджету відповідач зазначає, що під час проведення перевірки встановлено завищення витрат за період з 01.01.2017 по 31.12.2021, в результаті чого встановлено заниження до сплати частини чистого прибутку, що відраховується до державного бюджету

Крім того, відповідач вважає, що на спірні правовідносини поширюється дія положень п.52 (2) підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, відповідно до якого на період з 18.03.2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України короновірусної хвороби (COVID- 19), зупиняється перебіг строків давності передбачених ст.102 Податкового кодексу України. І відповідач діяв у межах цього Закону.

Відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Від позивача також надійшли заява від 12.07.2023, подана як відповідь на відзив та додаткові пояснення від 24.10.2023, що стосуються встановлених відповідачем порушень в частині заниження доходів від отримання від Брюховицької селищної ради оплати в рахунок відшкодування збитків.

Відповідач звернувся до суду із заявою від 10.07.2023 про виклик свідків, фізичних осіб-підприємців, з якими позивач укладав договори.

Ухвалою суду від 19.09.2023, занесеною до протоколу судового засідання, суд відмовив у задоволенні цього клопотання за безпідставністю.

Ухвалою суду від 19.09.2023 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила повністю, просила у задоволення позову відмовити повністю.

Суд встановив таке.

Позивач, Державне підприємство «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр», зареєстрований з 20.03.2006 та знаходиться на обліку Головного управління ДІІС у Львівській області з 21.03.2006; перебував на загальній системі оподаткування.

У період, що перевірявся, позивач був платником податку на прибуток, ПДВ, частини чистого прибутку, що підлягає сплаті до державного бюджету унітарними підприємствами.

Організаційно-правова форма підприємства - Державне підприємство, засновником є Державне агентство лісових ресурсів України.

Видами економічної діяльності Позивача є: 02.40 надання допоміжних послуг у лісовому господарстві (основний); 02.10 лісівництво та інша діяльність у лісовому господарстві; 02.20 лісозаготівлі; 16.29 виробництво інших виробів з деревини; виготовлення виробів з корка, соломки та рослиннііх Матеріалів для плетіння; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

Відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 04.11.2022 №971 прийнято рішення про припинення ДП «Львівський лісовий селекційно- насіннєвий центр», відповідно до п.1 якого встановлено «…припинити Державне підприємство «Львівський лісовий селекційно- насіннєвий центр» шляхом реорганізації, а саме приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (ідентифікаційний код юридичної особи 44768034)». Згідно з п. 8 означеного наказу Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» є правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр».

Відповідач, Головне управління ДПС у Львівській області, провело перевірку на підставі наказу ГУ ДПС у Львівській області від 21.12.2023 у зв`язку з реорганізацією підприємства відповідно до п.п.78.1.1. п.78.1 ст.78 ПК України.

За результатами перевірки складено Акт від 09.01.2023 №511/13-01-07-02/34260396 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Державне підприємство «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 22.12.2022, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 до 22.12.2022 року».

Вказаною перевіркою встановлено порушення:

1. П.п. 134.1. п.134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135, п. 137.1. ст. 137 Податкового кодексу України та п. З розділу П П (С)БО, п.Ю П (С) БО №11 «Зобов`язання», п. 5, п.7, п. 10 П (с)БО №15 «Дохід», в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 499204 грн., в т. ч. за 2017 рік у сумі 8571 грн., за 2018 рік у сумі 29201 грн., за 2019 рік у сумі 238225 гри., за 2020 рік у сумі 114971 грн., за 2021 рік у сумі 108236 гривень.

2. П.п. 134.1.1 п. 134.1., ст. 134, п. 135.1 ст. 135, п. 137.1 ст. 137 Податкового кодексу України п.З розділу II ГІ (С)БО, н.10 II (С) БО №11 «Зобов`язання», п. 5, п.7, л. 10 ГІ (с)БО №15 «Дохід», в результаті чого занижено податок па прибуток на загальну суму 1919239 грн., в т. ч. за 2017 рік у сумі 29283 гри., за 2018 рік у сумі 99770 грн., за2019 ріку сумі 976724 грн.. за 2020 ріку сумі 419004 гри., за 2021 рік у сумі 394458 гривень.

3. П.п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3., п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 142171 грн., в тому числі за липень 2021 року в сумі 6554 грн., за вересень 2021 року в сумі 22133 грн., за жовтень 2021 року в сумі 11222 грн., за листопад 2021 року в сумі 23511 грн., за квітень 2022 року в сумі 1189 грн., за травень 2022 року в сумі 12785 гри., за червень 2022'.року в сумі 26154 грн., за серпень 2022 року в сумі 27299 грн., за вересень 2022 року в сумі 5191 грн., за жовтень 2022 року в сумі 3460 грн., за листопад 2022 року в сумі 2673 гривень.

Не погодившись з висновками акту перевірки ДП «Львівський лісовий селекційно- насіннєвий центр» подало заперечення від 23.02.2023 з додатками. Від ГУ ДПС у Львіській області на адресу позивача скеровано лист від 13.03.2023 №7516/6/130-01-07-02 про надання відповіді на заперечення, відповідно до якого відповідач ухвалив рішення про те, що аргументи наведені позивачем не спростовують факти порушень, що відображені в акті документальної позапланової виїзної перевірки від 09.01.2023 №511/13- 01- 07-02/34260396.

ГУ ДПС у Львівськійобласті на підставі акту перевірки від 09.01.2023 №511/13-01-07-02/34260396 прийняло податкові повідомлення-рішення від 15 березня 2023 року, які є предметом спору у цій справі, котрі позивач вважає безпідставними, протиправними та такими, що порушують його права, які можуть бути відновлені шляхом їх скасування, а тому звернувся до суду із цим позовом.

Оцінюючи спірні відносини у цій справі, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Щодо порушення позивачем податкового законодавства, описаного в п.п. 3.1.1.1. «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахування непрямих податків) акта перевірки, в частині господарських операцій згідно з договором між ДП «Львівський лісовий селекційно - насіннєвий центр» та ДП «Бродівське лісове господарство» про надання поворотної фінансової від 16.07.2018 №1 в частині визначення доходу на суму дисконту на загальну суму 658982 грн, в тому числі у 2019 році у сумі 658982 грн.

Мі позивачем та ДП «Бродівське лісове господарство» укладено договір про надання поворотної фінансової від 16.07.2018 №1.

Відповідно до п. 1.1. Договору Позикодавець надає Позичальнику поворотну фінансову допомогу, Позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах передбачених даним Договором .

Згідно з п. 1.2. Договору поворотна фінансова допомога (надалі) допомога - це сума грошових коштів в національній валюті України, передана платнику у користування на визначений строк відповідно до даного Договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами.

Згідно з п. 2.2. Договору поворотна фінансова допомога надається Позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується.

Згідно з п.2.3. Договору поворотна фінансова допомога надається частинами: 1000000 (Один мільйон) грн. без ПДВ до 20. 07. 2018 ; 1000000 (Один мільйон) грн. без ПДВ до 10.08.2018 ; 1000000 (Один мільйон) грн. без ПДВ до 20.07.2018; 1000000 (Один мільйон) грн. без ПДВ до 14.01.2019 ; 1000000 (Один мільйон) грн. без ПДВ до 11.03.2019 року.

Згідно з п.3.1. Договору поворотна фінансова допомога підлягає поверненню частинами: 30% до 30 (тридцятого) червня 2020 року; 30% до 30 (тридцятого) червня 2021 року; 15% до 14 (чотирнадцятого) червня 2022 року; до 25% до 11 (одинадцятого) березня 2022 року.

Відповідач також зазначає, що відповідно до п.9 П(С)БО №11 «Зобов`язання» (із внесеними змінами наказом Мінфіну від 16.09.2019 №379) будь-які довгострокові зобов`язання відображають у балансі за їх теперішньою (дисконтованою) вартістю. При цьому не важливо, процентні вони чи безпроцентні. Визначення теперішньої вартості залежить від умов та виду зобов`язання.

З урахуванням цього, відповідач визначив необхідність дисконтування поворотної фінансової допомоги та провів її розрахунок.

Як видно з Акта перевірки, то відповідач, вказуючи на необхідність повернення поворотної фінансової допомоги, провів розрахунок процентних ставок комерційних банків України за кредитами (в рядку таблиці «термін повернення») понад визначені договором строки повернення, а саме: 14.01.2022 та 11.03.2022.

Згідно з п. п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, поворотна фінансова допомога - сума коштів; що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Відповідно до п.п. 4, 5, 6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання» (далі - П(С)БО 11), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 січня 2000 року № 20, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2000 року за № 85/4306, яке визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про зобов`язання та її розкриття у фінансовій звітності, з метою бухгалтерського обліку зобов`язання поділяються на: довгострокові; поточні; непередбачені зобов`язання; доходи майбутніх періодів.

Зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше- визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

У розумінні цього П(С)БО 11, зокрема: довгострокові зобов`язання - всі зобов`язання, які не є поточними зобов`язаннями, а поточні зобов`язання - зобов`язання, які будуть погашені протягом операційного: Циклу підприємства або повинні бути погашені протягом дванадцяти місяців, починаючи з дати балансу.

За змістом пунктів 7, 8 і 10 П(С)БО 11, до довгострокових зобов`язань належать: довгострокові кредити банків; інші довгострокові зобов`язання; відстрочені податкові зобов`язання; довгострокові забезпечення.

Зобов`язання, на яке нараховуються відсотки та яке підлягає погашенню протягом дванадцяти місяців з дати балансу, слід розглядати як довгострокове зобов`язання, якщо первісний термін погашення був більше ніж дванадцять місяців та до затвердження фінансової звітності існує угода про переоформлення цього зобов`язання на довгострокове.

Довгострокові зобов`язання, на які нараховуються відсотки, відображаються в балансі за їх теперішньою вартістю. Визначення теперішньої вартості залежить від умов та виду зобов`язання.

Пунктами 11 і 12 П(С)БО 11 визначено, що поточні зобов`язання включають: короткострокові кредити банків; поточну кредиторську заборгованість за довгостроковими зобов`язаннями, за товари, роботи, послуги, за розрахунками з бюджетом, у тому числі з податку на прибуток, За розрахунками зі страхування, за розрахунками з оплати праці, за розрахунками з учасниками, за розрахунками із внутрішніх розрахунків; короткострокові векселі видані; поточні забезпечення; інші поточні зобов`язання. Поточні зобов`язання відображаються в балансі за сумою погашення.

Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 13 «Фінансові інструменти», що затверджене наказом Міністерства фінансів України від 30.11.2001 № 559 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 19.12.2001 за № 1050/6241 (далі - П(С)БО 13), визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про фінансові інструменти та її розкриття у фінансовій звітності.

Поворотна фінансова допомога відповідає визначенню поняття «фінансовий інструмент», що передбачене у пункті 4 вказаного Положення - контракт, який одночасно приводить до виникнення (збільшення) фінансового активу в одного підприємства і фінансового зобов`язання або інструмента власного капіталу в іншого.

Згідно з визначеними поняттями у пункті 4 вказаного Положення передбачено, що фінансовий актив - це:

а) грошові кошти та їх еквіваленти;

б) контракт, що надає право отримати грошові кошти або інший фінансовий актив від іншого підприємства;

в) контракт, що надає право обмінятися фінансовими інструментами з іншим підприємством на потенційно вигідних умовах;

г) інструмент власного капіталу іншого підприємства.

Фінансове зобов`язання - контрактне зобов`язання:

а) передати грошові кошти або інший фінансовий актив іншому підприємству;

б) обмінятися фінансовими інструментами з іншим підприємством на потенційно невигідних умовах.

Пунктом 10 П(С)БО 13 передбачено, що фінансовий актив або фінансове зобов`язання відображається у балансі, якщо підприємство є стороною-укладачем угоди щодо фінансового інструмента.

Згідно з пунктом 29 П(Є)БО 13, фінансові інструменти первісно оцінюють та відображають за їх фактичною собівартістю, яка складається із справедливої вартості активів, зобов`язань або інструментів власного капіталу, наданих або отриманих в обмін на відповідний фінансовий інструмент, і витрат, які безпосередньо пов`язані з придбанням або вибуттям фінансового інструмента (комісійні, обов`язкові збори та платежі при передачі цінних паперів, тощо).

Відповідно до п. 30 Положення, на кожну наступну після визнання дату балансу фінансові активи оцінюються за їх справедливою вартістю.

Пунктом 29 П(С)БО 13 визначено, що позичальник повинен первісно оцінити фінансові зобов`язання (позику) та відобразити її в обліку за фактичною собівартістю, яка складається із справедливої вартості зобов`язань (суми позики) і витрат, які безпосередньо пов`язані з придбанням фінансового інструмента.

У пункті 31 П(С)БО 13 закріплено, що на кожну наступну після визнання дату балансу фінансові зобов`язання оцінюються за амортизованою собівартістю, крім фінансових зобов`язань, призначених для перепродажу, і зобов`язань за похідними фінансовими інструментами.

Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 13 не передбачає порядок визначення справедливої вартості та не розглядає й методологію обліку щодо короткострокових та довгострокових фінансових зобов`язань.

Виходячи з положень Міжнародного стандарту фінансової звітності 9 «Фінансові інструменти» перед тим як оцінювати грошові потоки платник податків сам має право визначити, за якою методикою їх оцінювати: за ціною котирування ціни на активному ринку чи, застосовуючи метод оцінювання, у разі відсутності активного ринку.

Національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку не визначено методологію щодо визначення справедливої та амортизованої вартості фінансових зобов`язань, а також органи, на які покладено регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової, відсутні будь-які роз`яснення з боку контролюючих органів або практика такого дисконтування.

З огляду на зазначене, підприємство не зобов`язане визначати методологію оцінки фінансових зобов`язань самостійно та як наслідок здійснювати відповідний розрахунок.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі №160/11301/19, постанові Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 640/13685/19.

Таким чином, суд дійшов висновку, що висновок відповідача про неврахування позивачем безкоштовно отриманих коштів станом на 31.12.2019 при визначенні доходу підприємства та, відповідно не відображення у декларації з податку на прибуток є безпідставним.

Стосовно зазначеного в акті перевірки порушення позивачем податкового законодавства в частині заниження отриманих від Брюховицької селищної ради доходів як оплати в рахунок відшкодування збитків нанесених лісовому господарству згідно з Постановою КМ України від 19.04.1993№284, то суд зазначає таке.

З акта перевірки видно, що до перевірки надано рішення від 21 серпня 2019 №1487 «Про затвердження розрахунку збитків нанесених ДП «Львівський ЛСНЦ» .

З змісту означеного рішення видно, що керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 107 Лісового кодексу України, ст. 1166 Цивільного кодексу України, ураховуючи постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» від 23.08.2007 №665 при вилученні земельної ділянки, виконавчий комітет Брюховицької селищної ради вирішив :

1. Затвердити розрахунок збитків, нанесених лісовому господарству, при вилучені лісової земельної ділянки Держлісфонду «Брюховицького лісництва ДП «Львівський ЛСНЦ» в кварталі 58 виділ 13.14.15.17 площею 2.8 га в сумі 1995028 (Один мільйон дев`ятсот дев`яносто п`ять тисяч двадцять вісім грн. 44 коп. (Додаток №1).

2. Бухгалтеру виконавчого комітету Брюховицької селищної ради здійснити перерахунок коштів в якості оплати збитків ДП «Львівський ЛСНЦ» в сумі, яка вказана у п. 1 рішення.»

Відповідно до платіжних доручень від 12.11.2019 на суму 400000,0 грн; від 19.12.2019 на суму 600000,0 грн; від 27.02.2020 на суму 600000,0 грн. позивачем отримано кошти на компенсацію збитків відповідно до рішення Брюховицької селищної ради

В акті перевірки також вказано, що ДП «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» представив лист до Львівської міської ради від 27.09.2022 №215; відповідь Львівської міської ради на лист від 27.09.2022 №215; лист Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів від 25.06.2013 №383 «Про погодження вилучення земельної ділянки для розширення кладовища в ст. Брюховичі». лист ДП «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» від 30.07.2020 №179, скерований Брюховицькій селищній раді.

В акті перевірки також зазначено, що означена господарська з Брюховицькою селищною радою відображена такими проведеннями:

Дт 36 Кт - 1995028,44 грн. (отримано кошти)

Дт 79 Кт 36 - 1 074523.70 (нараховано дохід)

Дт 64 Кт 36 - 332504.74 (нараховано ПДВ)

Дт 69 Кт 36 -588000 (віднесено в рахунок майбутніх періодів)

Також в акті перевірки вказано, що перевіркою встановлено заниження доходів на загальну суму 588000 грн, в тому числі: за 2019 рік на суму -309000 грн, за 2020 рік на суму 279000 грн.

Відповідачем, на визначення порушень, шо вплинули на визначення податку на прибуток та відрахування частини чистого прибутку визначено те, що відповідно до п.10 П(С)БО 15 «Дохід» у бухгалтерському обліку дохід від реалізації послуг відображаються на дату надання послуг.

З матеріалів справи видно, що позивач, ознайомившись з актом перевірки, звернувся до контролюючого органу із запереченнями, де просив урахувати те, що позивач включив суму 588000 грн у податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2020 рік, яку подав 10.02.2021 та у звіт про фінансовий результати за 2020 рік (Звіт про сукупний дохід), поданий 03.02.2021. Ці обставини підтверджуються доказами, що є у справі.

Зокрема, з Декларації з податку на прибуток на прибуток підприємств за 2020 рік, код рядка 01 «Дохід від будь-якої діяльності (за врахуванням непрямих податків), визначених за правилами бухгалтерського обліку зазначено 14629859 грн. Ця сума складається з надходжень, що відображені у звіті про фінансовий результати за 2020 рік та складається з такого: чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) код рядка 2000 - 3558000 грн. та інші операційні доходи код рядка 2120 в сумі 11072000 грн, сума 11072000грн. включає такі операційні доходи: 550000 відшкодування збитків згідно з рішенням від 21 серпня 2019 №1487, 588000 грн. відшкодування збитків згідно з рішенням від 21 серпня 2019 №1487, 9728000 - бюджетні кошти отримані на розвиток, 197000 дохід отриманий від сплати за користування лісовими ділянками, 9000 грн. - інший дохід.

Крім того, в журналі операцій 71.9 за 4 квартал 2020 року (з 01.01.20-31.12.20) відображено такі проведення:

Дата 30.06.2020 Дебет 71.9 Кредит 79.1. сума 506016. 67 грн.

Дата 30.09.2020 Дебет 71.9. Кредит 79.1. сума 81983. 33 грн.

В журналі операцій 69.71 за 4 квартал 2020 (01.01.2020 -31.12.20) (Дата 02.04.2020 зарахування відшкодування збитків Дебет 69 Кредит 71.9 в сумі 506016,67 грн; дата 30.09.2020 зарахування відшкодування збитків Дебет 69 Кредит 71.9 в сумі 81983,33 грн.

Вказані суми позивач не відображав у бухгалтерському обліку як дохід на момент поступлення коштів, оскільки позивач не реалізував правовідносини щодо «реалізації послуг», через відсутність правовстановлюючих документів на відповідну земельну ділянку. Тому позивач правомірно частково суму 588000 грн. (Дт 69 Кт 36 -588000) відніс у рахунок майбутніх періодів, однак у кінцевій податковій декларації з податку на прибуток за 2020 рік та у звіті про фінансовий результати за 2020 рік вказану суму було включено та відображено в бухгалтерському обліку, втім не враховано відповідачем при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ст. 7 Лісового кодексу України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу.

Отже, посаджені лісові культури на землях державного лісового фонду не перебувають па балансі позивача, й позивач не має законних підстав для зарахування лісу на свій баланс, бо вони не є його власністю.

Відшкодування збитків внаслідок недоодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки власником землі та землекористувачам визначено ст. 156 Земельного кодексу України, а саме власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов`язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом; б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок; г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан; д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Умови і порядок відшкодування збитків у господарській сфері визначено главою 25 ГК України.

Відповідно до ч.1 ст. 226 ГК України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у ґосподарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Згідно з ч.1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

Згідно зі ст. 207 ЗК України втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва включають втрати сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, а також втрати, завдані обмеженням у землекористуванні та погіршенням якості земель.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості грунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок, визначені у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 (далі Порядок № 284),

Неодержаний дохід - це дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими.

Підпунктом 14.1.55. п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід, отриманий з джерел за межами України, - будь-який дохід, отриманий резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності за межами митної території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, спадщину, подарунки, виграші, призи, доходи від виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими та трудовими договорами, від надання резидентам в оренду (користування) майна, розташованого за межами України, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих за межами України портів, доходи від продажу майна, розташованого за межами України, дохід від відчуження інвестиційних активів, у тому числі корпоративних прав, цінних паперів тощо; інші доходи від будь-яких видів діяльності за межами митної території України або територій, непідконтрольних контролюючим органам;

Відповідно до підпункту 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно`до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень Кодексу.

З моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку.

Згідно з приписами статті 80 ЗК України суб`єктами права власності на землі комунальної власності, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 15 Про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 визначений дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) не коригується на величину пов`язаної з ним сумнівної та безнадійної дебіторської заборгованості. Сума такої заборгованості визнається витратами підприємства згідно з Національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість». Доходом визнається сума зобов`язання, яке не підлягає погашенню.

З урахуванням того, що майнові активи позивача не змінилися, тобто не відбулося фактичної передачі основних засобів станом на 01.01.2020, через те, що юридично не було оформлено речове право на землю, а тому не відбулося реалізації відповідно до п.10 П(С)БО 15 «Дохід».

З урахуванням викладеного, суд вважає, що висновок відповідача про зазначене в акті перевірки порушення позивачем податкового законодавства в частині заниження отриманих від Брюховицької селищної ради доходів як оплати в рахунок відшкодування збитків нанесених лісовому господарству згідно з Постановою КМ України від 19.04.1993№284 є необґрунтованим.

Щодо встановлених відповідачем порушень в частині завищення позивачем витрат за період з 01.01.2017 по 31.12.2021 стосовноі документального не підтвердження придбання насіння, послуг рубки (санітарної, лісовідновної, прохідної, переформування) послуг косіння трави, лісокультурні роботи (пакування сіянців) від фізичних осіб підприємців - платників єдиного податку 3 групи за ставкою 5% та 3% , а саме по господарських операціях з ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також щодо завищення податкового кредиту з податку на додану вартість по вказаних операціях за період з 01.01.2017 по 30.11.2022 на загальну суму 159125, 87 грн. по ФОП ОСОБА_1 .

Згідно з висновками акта перевірки відповідачем встановлено нереальність господарських операцій, на підставі яких формувався податковий кредит, а також про не підтвердження платником податку їх товарності відповідними доказами, що випливає із відсутності у контрагентів позивача ресурсів і умов, необхідних для виконання робіт (надання послуг) за договорами, укладеним із позивачем, а також доказів, які б розкривали зміст таких робіт (послуг).

Щодо підтвердження господарських операцій між позивачем та його контрагентами, суд встановив таке.

Між позивачем та ФОП ОСОБА_1 укладено Договір про надання послуг та виконання робіт у сфері лісового господарства від 14.01.2022 № 3; додатки до договору Додаток №1 до договору від 14.01.2022 № 3; наряд-замовлення №1 від 14.01.2022; акти приймання-передачі робіт та послуг; Договір з ФОП ОСОБА_1 на роботи послуги від 07.03.2022 №3/22; Наряд-замовлення №1 від 07.03.2022; акти приймання-передачі робіт та послуг; Договір з ФОП ОСОБА_1 від 10.06.2021 №68 та додаток до договору №1 від23.02.2021; наряд-замовлення №1 від 10.06.2021; наряд замовлення №2 від 01.07.2021; додаток від 01.07.2021 №1 до договору від 10.06.2021 №68; додаток від 01.07.2021 №2 до додаткової угоди від 01.07.2021 №1; акти приймання- передачі робіт та послуг; Договір з ФОП ОСОБА_1 від 17.08.2022 №61; додаток від 17.08.2022 №1 до договору від 17.08.2022 №61; наряд-замовлення від 17.08.2022 № 1; Договір від 07.03.2022 №3/22 на роботи послуги з ФОП ОСОБА_1 ; наряд-направлення №1 від 07.03.2022; акти виконаних робіт.

Між позивачем і ФОП ОСОБА_2 укладено Договір про надання послуг, пов`язаних з лісництвом від 09.09.2022 №84 та Додаток №1 до договору від 09.09.2022 №84; «Карта технологічного процесу розроблення лісосіки(при наданні послуг, пов`язаних з лісництвом); Додаток №2 до договору від 09.09.2022 №84; акт приймання передачі лісосіки до розробки; Додаток №3 до договору від 09.09.2022 №84; технічне завдання, Додаток №4 до договору від 09.09.2022 №84; кошторис №1, Додаток №5 до договору від 09.09.2022 №84; протокол №1 погодження вартості послуг № 21; Додаток №7 до договору від 09.09.2022 №84; акт огляду місць заготівлі деревини; Додаток №8 до договору від 09.09.2022 №84; акти приймання-передачі робіт та послуг; Договір з ФОП ОСОБА_2 про надання послуг, пов`язаних з лісництвом від 18.07.2018 №76 та Додаток від 02.01.2019 №1 до угоди від 18.07.2018 №76; Додаток №1 до договору від 18.07.2018 №76 «Карта технологічного процесу розроблення лісосіки(при наданні послуг, пов`язаних з лісництвом); Додаток №2 до договору від 18.07.2018 №76; акт приймання передачі лісосіки до розробки, Додаток №3 до договору від 18.07.2018 №76; технічне завдання, Додаток №4 до договору від 18.07.2018 №76; кошторис №1; Додаток №5 до договору від 18.07.2018 №76, протокол №1 погодження вартості послуг; Додаток №7 до договору від 09.09.2022 №84 акт огляду місць заготівлі деревини; акт приймання передачі лісосіки до розробки; Договір з ФОП ОСОБА_2 про надання послуг пов`язаних з лісництвом від 25.10.2019 №95; Додаток від 02.12.2019 №1, 2 до угоди від 25.10.2019 №95; Додаток №1 до договору від 25.10.2019 №95 «Карта технологічного процесу розроблення лісосіки(при наданні послуг, пов`язаних з лісництвом); Додаток №2 до договору від 25.10.2019 №95; акт приймання передачі лісосіки до розробки від 25.10. 2019, 02.12.2019; Додаток №3 до договору від 25.10.2019 №95; технічне завдання від 25.10.2019, 02.12.2019; Додаток №4 до договору від 25.10.2019 №95; кошторис №1,2, Додаток №5 до договору від 25.10.2019 №95; протокол №1,2 погодження вартості послуг; Додаток №7 до договору від 25.10.2019 №95 акт огляду місць заготівлі деревини; Додаток №8 до договору від 25.10.2019 №95; акт приймання передачі лісосіки до розробки; Договір з ФОП ОСОБА_2 про надання послуг, пов`язаних з лісництвом від 25.01.2017 №26; Додаток від 02.12.2019 №1, 2 до угоди від 25.01.2017 №26 та Додаток №1 до договору від 25.01.2017 №26; «Карта технологічного процесу розроблення лісосіки(при наданні послуг, пов`язаних з лісництвом); Додаток №2 до договору від 25.01.2017 №26; акт приймання передачі лісосіки до розробки; Додаток №3 до договору від 25.01.2017 №26; технічне завдання; Додаток №4 до договору від 25.01.2017 №26, кошторис №1; Додаток №5 до договору від 25.01.2017 №26; протокол №1 погодження вартості послуг; Додаток №7 до договору від 25.01.2017 №26; акт огляду місць заготівлі деревини, акт приймання передачі.

Між позивачем та ФОП ОСОБА_3 укладено Договір про надання послуг пов`язаних з лісництвом від 23.02.2021 №30,44 та Додаток від 23.02.2021 №1 до договору від 23.02.2021 №30; Наряд-замовлення №1 від 23.02.2021; акт приймання передачі.

Між позивачем та ФОП ОСОБА_5 укладено договір про надання послуг, пов`язаних з лісництвом від 23.09.2020 №86 та Додаток №1 до договору від 23.09.2020 №86 «Карта технологічного процесу розроблення лісосіки(при наданні послуг, пов`язаних з лісництвом); Додаток №2 до договору від 23.09.2020 №86; акт приймання передачі лісосіки до розробки; Додаток №3 до договору від 23.09.2020 №86; технічне завдання, Додаток №4 до договору від 23.09.2020 №86; кошторис; Додаток №5 до договору від 23.09.2020 №86; протокол погодження вартості послуг; Додаток №7 до договору від 23.09.2020 №86; акт огляду місць заготівлі деревини; Додаток №8 до договору від 23.09.2020 №86.

В акті перевірки зазначено, що «в актах виконаних робіт вказано об`єм лісо-продукції (деревини), яка навантажувалась-розвантажувалась від 20 м 3 до 200 м3. Порушуючи ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в актах здачі приймання робіт (надання послуг) не вказано місця надання послуг, кількості людино-годин, витрачених на обсяг робіт, що дає змогу вважати дефектність даних актів. Крім того в представлених актах виконаних робіт не зазначено про використання відповідної техніки, необхідної для вивантаження даної продукції. Таким чином, відповідач виснував, що фізичні особи-підприємці, з якими позивач уклав договори не могли фактично здійснювати господарські операції з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, відсутнотності необхідних транспортних засобів та майна, недостаньої чисельності трудових ресурсів та залучених контрагентів».

Однак відповідач вважає, що вказані контрагенти позивача не мали можливості здійснювати господарські операції щодо виконання вище вказаних робіт (послуг) з урахуванням недостатньої чисельності трудових ресурсів, часу, оперативністю проведення операцій, відсутністю необхідних транспортних засобів та майна.

Водночас відповідач не наводить жодних аргументів і доказів на підтвердження своєї позиції, хоча відповідно на відповідача як на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок доказування в адімінстративному процесі відповідно до ст.77 КАС України. Самої лише констатації того, що особа не має можливосте, ресурсів, часу тощо здійснювати господарську діяльність недостатньо для висновку про нереальність операцій.

Податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 28 березня 2019 року у справі №813/2842/17.

Право платника податків на збільшення валових витрат та на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами.

Відповідачем не наведено обставин та не надано доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності вказували на те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

Первинні документи містять усі обов`язкові реквізити, що встановлені статтею 9 Закону №996-XIV та пунктом 2.4 Положення №88, а тому є належними документами, що підтверджують факти наданих послуг, містять усі необхідні відомості про господарську операцію, надаючи можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, дату складання документа, назву, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції. Тому вказані господарські операції підтверджують фактичні проведені послуги, які відображені в податковій звітності та первинних документах.

Проте, посадовими особами Головного управління ДПС у Львівській області під час здійснення перевірки таких обставин не встановлено.

Суд також додатково зазначає, що з досліджених договорів та додатків до них, видно, що в них міститься інформація про те, що у контрагентів позивача наявні дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки, додатками до договорів містять інформацію про карту технологічного процесу розроблення лісосіки (про надання послуг, пов`язаних з лісництвом), зазначено характеристика лісосіки (площі лісосіки, господарство, повнота насадження та ін.), кількісні показники (число бригад, склад бригад, число вальників лісу, кількість бензопил та ін.), засоби захисту працівників та протипожежного захисту, технологічна схема розробки лісосіки, послідовність та черговість виконання робіт, описи безпечних способів праці підготовчих та основних роботах, акт готовності лісосіки до розроблення, акти приймання -передачі лісосіки до розробки, технічне завдання.

Суд також зауважує, що в акті перевірки зазначено, що до перевірки ДП «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» не надано дозволу на виконання лісосічних робіт та трелювання лісу ФОП ОСОБА_3 .

Щодо цієї обставини, то суд зазначає, що відповідно до вимог п. 44.6 ст. 44 ПК України та абз.2 п. 44.7 ПК України позивач надав контролюючому органу до перевірки всі необхідні документи, водночас письмових листів, вимог щодо відсутності чи надання додаткових документів підприємству під час проведення перевірки не було скеровано.

Водночас, як видно з матеріалів справ, позивачем подав відповідачу заперечення на акт перевірки, до якого долучив вказані договори з усіма додатками до договорів, а також надав копію дозволу № 0520.19.46 ФОП ОСОБА_3 .

Втім, відповідач не урахував заперечення до акта перевірки та прийняв оскаржувані повідомлення-рішення без доданих до заперечення документів.

З урахуванням викладеного, суд дійшов вважає, що висновок відповідача щодо нереальності вчинення позивачем господарських операцій щодо завищення витрат за період з 01.01.2017 по 31.12.2021 на загальну суму 1526370 грн. в частині документального не підтвердження по господарських операціях з фізичними особами-підприємцями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та щодо завищення податкового кредиту з податку на додану вартість по вказаних за період з 01.01.2017 по 30.11.2022 на загальну суму 159125, 87 грн. по ФОП ОСОБА_1 є необґрунтованим.

Щодо встановленого відповідачем заниження частини прибутку (доходу), що підлягає сплаті до загального фонду Державного бюджету України, то оскільки відповідач не довів правомірність висновків про безпідставне віднесення позивачем витрат, з підстав зазначених у цьому судовому рішенні, то і зобов`язання в частині заниження частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до Державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями є нараховані протиправно.

Щодо проведення перевірки та нарахування зобов`язання поза межами строку давності, визначеного статтею 102 ПК України, як однієї з підстав позову, то суд зазначає таке.

Згідно з п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 ст. 102 ПКУ (коли грошове зобов`язання може бути нараховане без дотримання строку давності), має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених ПКУ, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до ст. 39 ПКУ), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п. 133.4 ст. 133 ПКУ, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільЇЇИ&і від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно Такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 137.5 ст. 137 ПК України податкові декларації з податку на прибуток подавались до контролюючого органу за звітний період, що дорівнює календарному року.

Пунктом 49.18 ст. 49 ПК України визначено, що декларація з податку на прибуток підприємств подається протягом 60 календарних днів після останнього дня звітного періоду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 10.05.2018 у справі №820/3544/17 виснував, що норма пункту 102.1. статті 102 Податкового кодексу України пов`язує відлік строку давності саме із останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань.

Суд встановив, що податкова декларація з податку на прибуток підприємств за 2017 рік подана позивачем 07.02.2017, а граничний термін її подання є 01 березня 2018 року.

Рівно ж це стосується і граничного терміну подання декларації частини чистого прибутку (доходу).

Таким чином, право контролюючого органу проводити перевірку обмежується строком до 01.03.2021 року.

Граничний термін подання податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2018 рік є 01 березня 2019 року, Таким чином, право контролюючого органу проводити перевірку обмежується строком до 01.03.2022 року.

Граничний термін подання податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2019 рік є 02 березня 2020 року

Таким чином, право контролюючого органу проводити перевірку обмежується строком до 02.03.2023 року.

Відповідно до п. 52-2 про застосування підрозділу 10 розділу XX ПК України установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім:

документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків;

документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;

фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині:

обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів вигратомірами-лічильниками та/або рівномірами- лічильниками;

здійснення функцій; визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Таким чином, призначення перевірки позивача за період з 01.01.2017 по 22.12.2022 виходить за межі 1095 днів з дня початку проведення перевірки, що суперечить ст.102 ПК України, а відтак є протиправним.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №826/17123/18, що незалежно від прийнятого платником податку рішення про допуск (не допуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, недотримання відповідачем норми ПК України та проведення перевірки за період, що перевищує встановлений законодавством, є самостійною підставою для задоволення позову.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням тог, що суд вважає висновки, викладені в акті перевірки необґрунтованими, а також через процедурні порушення при призначенні перевірки, суд дійшов висновку, що оскаржувані у межах цієї справи податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача слід стягнути судові витрати у виді судового збору на суму 26840,00грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в :

адміністративний позов Державного підприємства «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» (місцезнаходження: 79491, Львівська область, м.Львів, смт.Брюховичі, вул.Львівська, 10, ) до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Стрийська, 35, код ЄДРПОУ ВП 43968090) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.03.2023 №4315/13-01 -07-02 за платежем податок на прибуток на загальну суму 508647,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.03.2023 № 4317/13-01-07-02 за платежем частина чистого прибутку господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до державного бюджету відповідно до закону на загальну суму 1951502,25грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.03.2023 № 4319/13-01-07-02 за платежем податок на додану вартість на загальну суму 177730,35грн.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Стрийська, 35, код ЄДРПОУ ВП 43968090) його бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» (місцезнаходження: 79491, Львівська область, м.Львів, смт.Брюховичі, вул.Львівська, 10, ) 26840 (двадцять шість тисяч вісімсот сорок) грн.00коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із урахуванням п.п.15.5 п.5 розділу VII Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.11.2023.

Суддя Лунь З.І.