Справа № 120/2655/23
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 листопада 2023 р. Справа № 120/2655/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до: Вінницької митниці про: визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості

ВСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд звернувся ФОП ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач уклав договір № 2609 з іноземною фірмою (Польща) про купівлю товару, зокрема, рукавичок робочих. Відповідно до умов договору кількість, ціна, країна походження, місце навантаження, терміни поставки обумовлюється згідно із Рахунками, Пакувальним листом.

Для здійснення митного оформлення придбаного товару подана митна декларація №22UA02U4 від 15.11.2022, в якій митна вартість товару визначена за основним методом - за ціною договору. Позивач зауважує, що разом із митною декларацією ним подані достатні докази на підтвердження заявленої митної вартості товару.

Відповідач, за результатами опрацювання вищевказаної митної декларації та документів, виніс картку відмови у прийнятті митної декларації № UA401020/2022/002090 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2022/000068/2 від 16.11.2022.

Позивач не погоджується з прийнятими рішеннями, вважає їх протиправними з підстав того, що вони не відповідають вимогам чинного законодавства. Зокрема, під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосовувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний. При цьому, застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Також на переконання позивача, зміст статті 53 Митного кодексу України дає підстави для висновку, що законом визначений вичерпний перелік документів, який подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Відтак, вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України.

Крім того, за аргументами позивача, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Позивач вказує, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, що передбачено п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598.

В своїх доводах позивач покликається на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №826/6346/16, від 14.08.2018 у справі № 821/1617/17 та від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15-а.

На переконання позивача, відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а саме по собі зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних пояснень щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.

Посилання відповідача на відомості з інформаційних баз даних контролюючого органу, позивач вважає неналежним доказом щодо неправильного визначення останнім митної вартості товару, зазначеного у митній декларації, оскільки мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати перевагу над наданими декларантом первинними документами про товар.

Позивач покликається на сформовану позицію Верховного Суду з цього питання, зокрема, у постановах від 21.02.2018 у справі №820/17417/14, від 04.09.2018 у справі №818/1186/17, відповідно до якої рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносне під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено.

З огляду на вищевикладене, з метою скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 20.03.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання заяв по суті.

Відповідач подав відзив, у якому заперечує задоволення позову. По суті позовних вимог вказав, що за МД 22UA02U4 від 15.11.2022 року до митного оформлення було заявлено товар рукавички робочі в асортименті. Митну вартість заявлено за першим методом - за ціною договору.

Для підтвердження митної вартості товару, були також подані: рахунок-фактура (інвойс) від 09.11.2022 № FEX/000128/22/Н, зовнішньоекономічний договір від 10.02.2020 року №2609, платіжне доручення в іноземній валюті від 07.11.2022 №JBKLMB7O6OO82S, довідку про транспортні витрати №б/н, декларацію країни відправлення від 10.01.2022 № 22PL445010E2997751.

Відповідач звертає увагу, що відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за № 984/21296), для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортноекспедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортноекспедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Жоден з вищенаведених документів до митного оформлення не надано, відтак, відповідач вважає, що позивач не надав документи, обов`язковість яких передбачена ч. 1 та ч. 2 ст.53 МКУ для підтвердження заявленої митної вартості.

З огляду на це, декларанту було направлено лист щодо надання документів, зазначених в ч. 3 ст. 53 МКУ.

Декларант листом від 15.11.2022 №26-01 відмовив у наданні додаткових документів.

Враховуючи, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності та неточності, тому відповідно до п. п. 2, 3 ст. 58 МКУ застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ.

Відповідач вказав, що митна вартість за другорядними методами (ст. 59 та ст.60 МКУ) не могла бути визначена по причині відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні.

Визначити митну вартість за другорядними методами (ст. 62 МКУ) та (ст. 63 МКУ) неможливо з причини відсутності у митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості.

Джерелом числового значення митної вартості стала оформлена МД від 12.09.2022 № UA206020/2022/016798, за якою було випущено у вільний обіг товар "Рукавиці робочі захисні з натуральної шкіри", торгівельна марка: ART.MAS, Країна виробництва: PLВиробник: "ART.MAS" EXPORT-IMPORT", а саме 7,52$ за кг.

В результаті консультації декларанту роз`яснено, що згідно з п.3 ст.52 МКУ він має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом Держмитслужби; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу Держмитслужби про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X МКУ в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч.7 ст. 55 МКУ, роз`яснено право на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або до суду.

Щодо правомірності своїх дій митниця покликається на позицію Верховного Суду України, викладеній у рішенні від 31 березня 2015 року (справа № 21-127а15).

Відповідач також заперечує проти розміру визначених позивачем судових витрат, оскільки вважає його необґрунтованим, завищеним та таким, що не відповідає складності вказаної справи.

04.04.2023 представник позивача подав відповідь на відзив у якій спростовує доводи відповідача та наводить мотиви їх відхилення. Зокрема, відповідно до наданої довідки, вартість перевезення склала 30500 грн. Загальна вартість товару склала 23124,00 $, що становить 845612,31 грн (курс валюти 36,5686 вказаний в гр. 28 оскаржуваного рішення. Таким чином, вартість перевезення становить 834,25 $. Враховуючи, що вантаж вагою 3947,60 кг (вага нетто вказана, зокрема, в пакувальному листі), середня вартість 1 кг рукавиць становить 5,86 $ (23124,00 $/3947,6 кг). ). Вартість перевезення призводить до здорожчення 1 кг товару на 0,21 $ (834,25 $/3947,60 кг).

У МД від 12.09.2022 року №UA206020/2022/016798, яку відповідач взяв як джерело числового значення митної вартості, вартість 1 кг рукавиць вказана 7,52 $. Таким чином, є підстави стверджувати, що збільшення митної вартості 1 кг товару з 5,86 $ до 7,52 $, що становить 1,66 $.

Представник позивача заперечує правильність визначення ціни товару, вважає не доведеним застосований метод, оскільки товар у МД від 12.09.2022 року №UA206020/2022/016798, не є подібним (аналогічним) тому, який позивач подав для митного оформлення, автентичність одиниць виміру, товар за вказаною МД був проданий в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю.

У МД від 12.09.2022 року №UA206020/2022/016798 вказаний товар «Рукавиці робочі захисні з натуральної шкіри», проте позивач до митного оформлення подавав, зокрема, інший товар: рукавиці робочі комбіновані (шкіра та бавовна), рукавички бавовняні, рукавички трикотажні, покриті поліуретаном.

Відтак, за доводами представника, є необґрунтованим застосовувати для митного оформлення одну ціну для всіх 9 різних товарів, які віднесені до різних митних кодів (42032910, 61161020, 61161080), придбавались за різними цінами (0,77; 0,89; 1,11; 1,49; 0,32; 0,28) та мають різні характеристики, які відрізняються від тієї, яка вказана в МД від 12.09.2022 року №UA206020/2022/016798.

Представник вважає, що наявні документи підтверджують митну вартість товару, кількісні та якісні його характеристики, а тому митний орган не мав права застосовувати інший, окрім першого, метод для визначення митної вартості товару.

Поза тим, представник заперечує доводи відповідача щодо завищеного розміру витрат на правову допомогу, які вважає ґрунтуються на припущеннях.

Враховуючи, що інших заяв і документів не надходило, а визначений строк для їх подання закінчився, клопотань щодо продовження процесуального строку не надходило, відтак суд розглядає справу в письмовому провадженні за наявними в ній доказами.

Суд, дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, встановив наступне.

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований 09.01.2007, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію №376463 (а.с. 26).

10.02.2020 Позивач, як покупець, уклав зовнішньоекономічний договір №2609 з фірмою «PRZEDSIEBIORSTWO WIELOBRANZONE «ART.MAS» EXPORT-IMPORT, JACEK BINCZYK, WOJCIECH BINCZYK S.J.» Польща, як продавець про купівлю товару. Зокрема, рукавички робочі, країна походження: згідно Рахунка, кількість: згідно Рахунка, ціна: згідно Рахунка, термін поставки: 2020-2025 роки, місце навантаження: згідно Рахунка, Пакувального листа.

Договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і діятиме до 31 грудня 2025 року (п. 17.1 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору продавець зобов`язується після прояснення всіх деталей замовлення і після отримання повної суми оплати за замовленням від покупця дотримуватися попередньо обумовленої з покупцем дати відвантаження замовлення. Терміни та дати поставки визначаються для кожної окремої партії і вказуються в інвойсах.

Умови поставки визначаються для кожної окремої партії і вказуються в інвойсах (п.4.2 договору).

Вартість договору визначається після взаємних консультацій та домовленостей між сторонами (п. 5.4 договору).

Платіж за товари, що відвантажені за цим договором, здійснюється покупцем на рахунок продавця наступним чином: визначаються для кожної окремої партії і вказуються в інвойсах (рахунках- фактурах) (п.6.1 договору).

Після узгодження ціни і суми Рахунку, відповідно до цього Договору, обидві сторони не вправі змінити ціну за одиницю товару та/або загальної вартості рахунку (п. 6.3 договору).

Додатковою угодою від 11.01.2022 року сторони договору домовились доповнити та викласти назву компанії в скороченій формі. Інші положення залишились без змін.

Позивач за даним договором відповідно до рахунку-фактури №FЕХ/000128/22/Н від 09.11.2022 року придбав товар: Рукавиці робочі комбіновані (60% шкіра коров`яча, 40% бавовна); Рукавиці робочі комбіновані (60% шкіра кози, 40% бавовна); Рукавиці робочі шкіряні; Рукавиці робочі шкіряні на підкладці для зварювання; Рукавиці бавовняні; Рукавиці білі трикотажні.

До митного оформлення товару, ввезеного на підставі зазначеного договору, позивач подав до Вінницької митниці електронну митну декларацію №22UА02U4 від 15.11.2022 та пакет документів, що зазначений в додатках до ВМД.

Зокрема, рахунок-фактура (інвойс) від 09.11.2022 №FЕХ/000128/22/Н, зовнішньоекономічний договір від 10.02.2020 року №2609, платіжне доручення в іноземній валюті від 07.11.2022 №JBKLMB7O6OO82S, довідку про транспортні витрати №б/н, декларацію країни відправлення від 10.01.2022 № 22PL445010E2997751, Пакувальний лист від 09.11.2022.

Митну вартість заявлено за першим методом - за ціною договору.

За результатами розгляду поданої декларантом електронної митної декларації від 15.11.2022 та доданих до неї документів, 16.11.2022 відповідач прийняв картку відмови №UА401020/2022/002090 (а. с. 29-30) та рішення про коригування митної вартості товарів №UА401000/2022/000068/2 (а. с. 27-28).

Зокрема в рішенні з посиланням на положення ч. 1 ст. 337 Митного кодексу України (далі - МКУ) вказано, що перевірка документів та відомостей, які подаються митному органу під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення форматологічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені МКУ). Згідно п. 5 ст. 54 МКУ митний орган має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документу чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Згідно п.2 ст.52 МКУ декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Так, подана до митного оформлення разом із ЕМД до митного оформлення довідка про транспортні витрати № б/н від 09.11.2022 видана ПП «Експертиза-ПРМ, в той час, коли згідно ЦБД ЄАІС, та наданих товаросупровідних документів, перевезення товару здійснювалось приватним підприємством "РОМДІ УКРАЇНА".

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за № 984/21296), для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортноекспедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортноекспедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Жоден з вищенаведених документів до митного оформлення не надано, відповідно не надано документи, що відповідно до ч.1 та ч.2 ст.53 МКУ в обов`язковому порядку подаються з метою підтвердження заявленої митної вартості. Таким чином, подані до митного оформлення документи містять розбіжності/неточності та не містять всіх відомостей, що документально підтверджують числове значення заявленої митної вартості товару.

Враховуючи вищевикладене, декларанту було направлено лист, щодо надання документів зазначених в ч. 3 ст. 53 МКУ. Декларант листом від 15.11.2022 №26-01 відмовився від надання додаткових документів.

Враховуючи, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності та неточності, відповідно до пп.2, 3 статті 58 МКУ застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ.

Митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (ст.59 та ст.60 МКУ) по причині відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні.

Визначити митну вартість за другорядними методами (ст.62 МКУ) та (ст.63 МКУ) неможливо з причини відсутності у митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості.

Також, роз`яснено право на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у органі доходів і зборів вищого рівня відповідно до глави 4 МК України або до суду.

Відповідно до рішення, джерелом числового значення митної вартості стала оформлена МД від 12.09.2022 № UA206020/2022/016798, за якою було випущено у вільний обіг товар "Рукавиці робочі захисні з натуральної шкіри", торгівельна марка: ART.MAS, Країна виробництва: PLВиробник: "ART.MAS" EXPORT-IMPORT", а саме 7,52$ за кг.

Позивач оскаржує рішення про коригування митної вартості з підстав його протиправності, тому просить його скасувати, а також просить скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, яка прийнята за наслідками цього рішення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до ст. 1 МК, законодавство України з питань митної справи складається Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Для виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів і транспортних засобів комерційного призначення застосовується автоматизована система митного оформлення, яка згідно з цим Кодексом в автоматичному режимі з урахуванням результатів аналізу ризиків та залежно від типу митної декларації, митного режиму, особливостей, засобів і способів переміщення товарів через митний кордон України визначає перелік таких митних формальностей та необхідність участі у їх виконанні посадової особи митного органу (далі - АСМО «Інспектор»).

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII МК та главою 8 розділу ІІІ МК (ч. 1 ст. 53).

Згідно з ч. 1-3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст. 53 МК України).

За обставин справи, для підтвердження заявленої митної вартості митному органу, разом з ЕМД позивачем надані: Пакувальний лист від 09.11.2022, рахунок-фактура (інвойс) від 09.11.2022 №FЕХ/000128/22/Н, зовнішньоекономічний договір від 10.02.2020 року №2609, платіжне доручення в іноземній валюті від 07.11.2022 №JBKLMB7O6OO82S, довідку про транспортні витрати №б/н, декларацію країни відправлення від 10.01.2022 № 22PL445010E2997751.

Відповідач вказує, що подана до митного оформлення разом із ЕМД до митного оформлення довідка про транспортні витрати № б/н від 09.11.2022 видана ПП «Експертиза-ПРМ, в той час, коли згідно ЦБД ЄАІС, та наданих товаросупровідних документів, перевезення товару здійснювалось приватним підприємством "РОМДІ УКРАЇНА".

Суд, оцінивши такі доводи, вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 53 МК України містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Вказана норма кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту)

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, законом чітко окреслено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, а саме наявність в поданих декларантом документах розбіжностей, наявність ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Необхідність витребування додаткових документів, передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Частиною 5 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Верховний Суд у постанові від 25.07.2023 у справі №825/877/17 вказав, що положення ст.ст. 53-55 МК, зобов`язують митницю у рішенні про коригування митної вартості зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Щодо обставин цієї справи, то відповідач у спірному рішенні вказав на те, що відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за №984/21296) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Суд зазначає, що в даному випадку митний орган, встановивши невідповідність довідки, яка була надана декларантом під час митного оформлення, мав змогу витребувати довідку з посиланням на вищезазначений наказ Міністерства фінансів України, чого фактично зроблено не було.

Крім того, коригуючи митну вартість товару з підстав неприйняття довідки про транспортні витрати, відповідач не врахував і, відповідно, не застосував вимоги абзацу 8 до графи 20 Правил заповнення декларації митної вартості, в якому міститься чітка вимога про те, що у разі відсутності будь-яких відомостей про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.

Отже, не приймаючи довідку декларанта про транспортні витрати, відповідач у своєму рішенні мав зазначити про те, які саме застосовано тарифи для відповідного виду транспорту і які було застосовано митним органом.

Відповідно до довідки б/н від 09.11.2022, виданої ПП «Експертиза-ПРМ», підприємство надало автомобіль ДАФ НОМЕР_1 , для перевезення вантажу по маршруту Польща, м. Радом Україна м.Вінниця (а.с. 55).

Транспортні витрати від м. Радом до кордону/погранпереходу Ягодин - 217 км, складає 9150 грн. Транспортні витрати по території України від кордону/погранпереходу Ягодин до м. Вінниця 500 км. складає 21000км.

Платіжним дорученням № 2443 від 21.11.2022 року ФОП ОСОБА_1 перерахував ПП «Експертиза-ПРМ» 30500 грн.

Таким чином довідкою підтверджуються чіткі числові значення, які митний орган міг перевірити, а витрати позивача на перевезення товару підтверджуються документально, тому коригування митної вартості з формальної підстави є протиправною.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.(частина шоста статті 54 Митного кодексу України).

В цьому контексті суд також враховує, що спірні рішення містять різну мотивацію їх прийняття, а саме, оскаржуване рішення обґрунтовується поданням декларантом до митного оформлення органу відомостей, що містять розбіжності/неточності. Натомість в Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначена інша підстава, а саме, декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, що не є тотожним.

З приводу обраного відповідачем методу визначення митної вартості товару, що ввозився позивачем на митну територію України, суд зазначає таке.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 13.07.2021 (справа № 200/6521/20-а) зазначив, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Проаналізувавши обставини, що встановлені у цій справі суд зазначає, що надані декларантом документи виключали обґрунтовані сумніви Митного органу в правильності зазначеної митної вартості товарів, висновки про що зроблено вище. Документи які подані під час митного оформлення містили конкретні числові значення щодо ціни, яка була сплачена за товар, що ввозився на територію України в режимі імпорту. Тому, митним органом неправомірно, без достатніх на це підстав прийнято рішення про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості товару.

При цьому не наведення належного (об`єктивного) обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом за відсутності певних документів, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування відповідачем іншого, зокрема, резервного методу визначення митної вартості товару (постанова Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 809/872/17).

Стосовно обраного відповідачем джерела, яке було взято для визначення митної вартості товару, то в оскаржуваному рішенні, відповідачем зазначено: Джерелом числового значення митної вартості стала оформлена МД від 12.09.2022 №UA206020/2022/016798, за якою було випущено у вільний обіг товар «Рукавиці робочі захисні з натуральної шкіри». Торговельна марка: ART.MAS, Країна виробництва PL, Виробник: "ART.MAS" EXPORT-IMPORT», а саме 7,52$ за кг.

Перш за все, слід зазначити, що обираючи в якості джерела числового значення схожий товар, відповідач не зазначив порівняльних характеристик оцінюваного товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, на чому наполягає представник позивача, а суд з цим погоджується.

Під час прийняття оскаржуваного рішення відповідач не врахував, що у МД від 12.09.2022 року №UA206020/2022/016798 вказаний товар «Рукавиці робочі захисні з натуральної шкіри». Проте позивач до митного оформлення подавав, зокрема, інший товар: рукавиці робочі комбіновані (шкіра та бавовна), рукавички бавовняні, рукавички трикотажні, покриті поліуретаном.

Так, відповідно до рахунку-фактури №FЕХ/000128/22/Н від 09.11.2022 року придбав товар: Рукавиці робочі комбіновані (60% шкіра коров`яча, 40% бавовна); Рукавиці робочі комбіновані (60% шкіра кози, 40% бавовна); Рукавиці робочі шкіряні; Рукавиці робочі шкіряні на підкладці для зварювання; Рукавиці бавовняні; Рукавиці білі трикотажні.

Відтак, застосовувати для митного оформлення одну ціну для всіх 9 різних товарів, які віднесені до різних митних кодів (42032910, 61161020, 61161080), придбавались за різними цінами (0,77; 0,89; 1,11; 1,49; 0,32; 0,28) та мають різні характеристики, які відрізняються від тієї, яка вказана в МД від 12.09.2022 року №UA206020/2022/016798, не є правомірним.

З огляду на це, враховуючи, що спірне рішення не містить обгрунтованої підстави для можливого застосування єдиної ціни до різного асортименту товару, тому таке рішення не можна вважати таким, що прийняте обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (ст. 2 КАС України).

В контексті спірного питання, суд вважає за необхідне застосувати правові позиції, що зазначені в постановах від 24 листопада 2021 року у справі №9520/11059/2020 та від 25 лютого 2020 року по справі №260/718/19, в яких Верховний Суд звернув увагу на тому, що крім номера та дати митної декларації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Всупереч вказаному вище, відповідачем не наведено обгрунтованих пояснень щодо зроблених коригувань.

Підсумовуючи встановлені при розгляді справи обставини та надану їм оцінку, суд робить висновок, що позивачем разом із митною декларацією були надані достатні документи для митного оформлення товару, які містили повну інформацію для підтвердження достовірності задекларованої митної вартості товару.

Відповідачем, в свою чергу, не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у достовірності задекларованої митної вартості товару, оскільки розбіжності на які зіслався відповідач спростовано дослідженими судом доказами.

Зазначене, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару, а відтак вказує на протиправність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару від 16.11.2022 №UА401000/2022/000068/2 та картки відмови №UА401020/2022/002090, тому підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтримку правомірності своєї позиції та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 5 368, 00 грн, належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Вирішуючи питання про відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що відповідно до змісту позовної заяви вказано, що наразі позивачем сплачено витрати на правничу допомогу в сумі 17015,20 грн., на підтвердження чого долучено договори, рахунки, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні доручення.

Разом з тим, представник позивача у відповіді на відзив вказав, що докази витрат на правничу допомогу будуть надані на стадії завершення розгляду справи або після винесення рішення суду у справі, про що робить заяву на підставі ч. 7 ст. 139 КАС України.

З огляду на це, питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд вирішить після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької митниці про коригування митної вартості товарів від 16.11.2022 №UА401000/2022/000068/2.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА401020/2022/002090.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 5 368, 00 грн (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Вінницька митниця (код ЄДРПОУ - 43997544, вул. Лебединського, 17, м. Вінниця, 21034)

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна