Справа № 337/6072/23
Суддя: Сидорова М. В.
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/337/87/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

24.10.2023р. ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕАТ №7945959 від 15.10.2023р. про накладання на неї адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 15.10.2023р. вона здійснювала рух на автомобілі зі швидкістю не більше ніж 70 км/год. та була зупинена працівником поліції, який повідомив, що вона рухалась зі швидкістю 78 км/год. при дозволених 50 км/год. Вона висловила свою незгоду та повідомила, що рухалась зі швидкістю 70 км/год., швидкісного режиму не порушувала. При цьому, жодних дорожніх знаків, які б позначали обмеження максимальної швидкості, на даній ділянці дороги не було встановлено. Одночасно наголосила, що інспектор не мав права фіксувати швидкість, тримаючи пристрій вимірювання швидкості у руках, оскільки це є порушенням ст.40 ЗУ «Про національну поліцію» і спотворює результат вимірювання. Крім того приладом передбачена похибка при вимірюванні швидкості ± 2км/год. Незважаючи на її заперечення, відносно неї було винесено оскаржувану постанову без дотримання передбачуваної законом процедури, зокрема, без можливості ознайомитись з доказами, скористатись допомогою адвоката, надати пояснення тощо, фактично без проведення розгляду справи, про що свідчить час складання постанови, а саме через 2 хвилини після нібито порушення нею ПДР.

Вважає вказану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків інспектора патрульної поліції обставинам справи.

Ухвалою суду від 26.10.2023р. за вказаним позовом відкрито провадження, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні за участі сторін.

03.11.2023р. від представника відповідача ДПП - Назаренко М.М. до суду надійшов відзив на вказаний позов, в якому зазначено, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що 15.10.2023р. під час несення служби поліцейським УПП в Запорізькій області ДПП за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM ІІ LTI 20/20 ТС №008388 було виявлено, що водій порушив вимоги ПДР України, а саме водій транспортного засобу «Ford Fiesta» н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 рухалась зі швидкістю 88 км/год. при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті та порушивши вимоги п.12.4 ПДР України. В ході розгляду справи було роз`яснено та дотримано права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Позивач будь-яких клопотань не заявляла, що підтверджується відеозаписом, який додано до відзиву. Відповідно до відповіді ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019р. №16289/41/35/02-19, лазерний вимірювач швидкості TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Окрім того, прилад TruCAM вимірює швидкість за допомогою лазера, що дозволяє уникнути неточностей, робоча дистанція пристроїв контролю швидкості TruCAM сягає 1,2 км. У зв`язку з вчиненням позивачем адміністративного правопорушення, відносно неї була винесена постанова. Обставини, на які вказує позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення в її діях. Просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

23.11.2023р. до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без урахування відзиву відповідача, оскільки відповідачем під час надання відзиву порушено вимоги КАС України, а саме докази, долучені до відзиву, на адресу позивача не направлені, що позбавляє позивача проаналізувати такі докази та надати на них свої заперечення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свою заяву про розгляд справи без урахування доказів, долучених представником відповідача до відзиву, підтримала та зазначила, що вона по пошті отримала відзив представника відповідача, проте докази, на які він посилається у відзиві, до нього долучені не були, навпаки зазначено, що такі докази подаються лише суду, що є порушенням вимог КАСУ та підставою для того, щоб суд не брав їх до уваги при розгляді справи.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що вона у вказані в оскаржуваній постанові день, час та місці дійсно керувала автомобілем, проте рухалась з дозволеною швидкістю, а саме до 70 км/год., правил дорожнього руху не порушувала, доказів на підтвердження її вини надано не було. Вона заперечувала проти того, що порушила ПДР на місці зупинки, проте інспектор поліції її доводи не вислухав та через дві хвилини їй було вручено оскаржувану постанову без будь-якого розгляду справи.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не прибув, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У відзиві на позов представник ДПП просив проводити розгляд справи без участі представника відповідача.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.159 КАС України, заявами по суті справи є, зокрема, позовна заява, відзив на позовну заяву (відзив).

Відповідно до ч.3, п.2 ч.4 ст.162 КАС України, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Відповідно до ч.9 ст.79 КАС України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Зі змісту ухвали суду про відкриття провадження у справі від 26.10.2023р. вбачається, що суд роз`яснив відповідачу, що копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) позивачу одночасно з його надісланням (наданням) до суду.

Копія ухвали суду від 26.10.2023р. отримана відповідачем Департаментом патрульної поліції 27.10.2023р.

До відзиву, який надійшов до суду поштовим зв`язком, представником відповідача додано DVD-R диск, роздруківку фото з приладу TruCAM, копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, які представником відповідача жодним чином (зокрема ні власним, ні електронним підписом) не засвідчені.

При цьому зі змісту відзиву вбачається, що його копія була направлена на адресу позивача рекомендованим листом, що підтверджується фіскальним чеком від 01.11.2023р.

Водночас, з наданого представником відповідача відзиву також вбачається, що позивачу було направлено лише копію відзиву без будь-яких додатків та зазначено, що додатки до відзиву надаються лише суду. Така позиція представника відповідача є незрозумілою, безпідставною та такою, що порушує принципи рівності та змагальності сторін.

З огляду на викладене та враховуючи, що в порушення вимог КАС України докази, на які посилається представник відповідача, не були надіслані (надані) позивачу одночасно з надісланням (наданням) їх до суду, а також в подальшому до розгляду справи по суті, то суд не бере їх до уваги при розгляді справи.

Також суд встановив, що 15.10.2023р. о 14:20:36 год. лейтенантом поліції 2 батальйону 2 роти УПП в Запорізькій області Проценко Е.Е. винесено постанову серії ЕАТ №7945959, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до змісту постанови, 15.10.2023р. о 14:18:11 год. в м. Запоріжжі на вул. Перемоги, 78, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Ford Fiesta» н.з. НОМЕР_1 перевищила встановлені обмеження руху у населеному пункті більше як на 20 км/год., чим порушила п.12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год.), та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Вимірювання проводилась спеціальним приладом TruCAM ТС008388.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч.1 ст.120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримала на місці її винесення 15.10.2023р., не погодилась із зазначеним рішенням та 24.10.2023р. звернулась до суду з даним позовом. Отже, строк звернення до суду для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення позивачем не пропущений.

Відповідно до ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Так, ст.7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 12.4 ПДР передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена, зокрема, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.222 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, віднесено до компетенції органів Національної поліції, від імені яких діють працівники, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст.245 КУпАП).

Згідно з ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У відповідності до вимог ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст. 73 КАС України).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування спірної постанови про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

В даному випадку суд враховує, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а.

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до ст. 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сама по собі оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки постанова про притягнення до адміністративної відповідальності по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує відповідне фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.

Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач ОСОБА_1 заперечує факт вчинення нею адміністративного правопорушення та вказує на не доведення відповідачем належними та допустимими доказами вчинення нею правопорушення, за яке її притягнуто до відповідальності, а також вказує на порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

У даному випадку належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та про доведення дотримання процедури притягнення до адміністративної відповідальності, відповідачем не надано.

Як вже зазначалось, суд не приймає до уваги надіслані суду та долучені до відзиву представником відповідача відеозапис, роздруківку фото та копію свідоцтва про повірку лазерного вимірювача як докази, так як останній зазначені до відзиву додатки позивачу не надсилав та не надавав, суду не доведено та судом не встановлено, що вони маються у ОСОБА_1 . При цьому, на думку суду, ці докази не є надмірними, вони не направлялися до суду в електронній формі (з ЕЦП) та не є публічно доступним.

Як наслідок, суд погоджується з доводами позивача, що відповідачем не доведено обставин порушення позивачем п. 12.4 ПДР України.

Вищенаведена обставина є достатньою підставою ставити під сумнів законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови.

Отже, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі, об`єктивні та беззаперечні докази наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, то факт вчинення нею вказаного правопорушення є недоведеним, сумнівним, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується на користь позивача.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що оскаржувана постанова про накладання адміністративного стягнення є протиправною і підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає задоволенню, сплачений позивачем судовий збір за подання адміністративного позову в сумі 536,80 грн., підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст.19 Конституції України, Законом України «Про Національну поліцію», ст.7, 9, 122, 245, 222, 268, 276, 278, 279, 283 КУпАП, ст.2, 5, 9, 72-79, 90, 242-246, 262, 268-272, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАТ №7945959 від 15.10.2023р., винесену лейтенантом поліції 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Проценко Едгаром Едуардовичем по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (місце знаходження: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя М.В. Сидорова