Справа № 280/3847/23
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 листопада 2023 року Справа № 280/3847/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 21 березня 2023 року №11 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення ОСОБА_1 виплати пенсії за віком на пільгових умовах, призначеної з 24 листопада 2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди її роботи з 05 жовтня 1998 року по 30 листопада 1998 року, з 05 грудня 1998 року по 31 грудня 1998 року, з 20 січня 1999 року по 14 липня 1999 року до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 та поновити з 01 березня 2023 року виплату її пенсії, призначеної з 24 листопада 2022 року, особовий рахунок № НОМЕР_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 24 листопада 2023 року позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком 2, проте 21 березня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення № 11, яким позивачу, після проведення перевірки документів, припинено виплату пенсії у зв`язку із виключенням з раніше зарахованих до спеціального стажу періодів роботи з 05 жовтня 1998 року по 30 листопада 1998 року, з 05 грудня 1998 року по 31 грудня 1998 року, з 20 січня 1999 року по 14 липня 1999 року, оскільки: "згідно проведеної атестації АТ "Мотор Січ" від 22 травня 1995 року №206 професія маляра, зайнятого на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки у цеху №253 не атестована, що підтверджено актом перевірки пільгової довідки від 02 лютого 2023 року №0800-1102-11581". Вищезазначене рішення про припинення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2 позивач вважає протиправним, таким, що не відповідає критеріям розумності та підлягає скасуванню в судовому порядку. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 12 червня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

29 червня 2023 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що за результатами додаткової перевірки відділом контрольно - перевірочної роботи № 1 управління контрольно - перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області довідки про підтвердження наявного пільгового стажу ОСОБА_1 , переглянуто право на призначення пенсії на пільгових умовах. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 05 жовтня 1998 року по 30 листопада 1998 року, 05 грудня 1998 року по 31 грудня 1998 року та з 20 січня 1999 року по 14 липня 1999 року, оскільки згідно проведеної атестації АТ «Мотор Січ» від 22 травня 1995 року № 206 професія маляра, зайнятого на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки у цеху № 253 не атестована, що підтверджено актом перевірки пільгової довідки від 02 лютого 2023 року № 0800-1102-11581. На підставі вищезазначеного, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 . З огляду на вказане, просить у задоволенні позову відмовити.

На підставі наданих сторонами письмових доказів судом встановлено такі обставини.

Як слідує з матеріалів справи, позивач, ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Заводським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області 29 листопада 2012 року.

13 січня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатом розгляду вищезазначеної заяви позивачу призначено виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2 з 24 листопада 2022 року.

За результатами додаткової перевірки відділом контрольно - перевірочної роботи № 1 управління контрольно - перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області довідки про підтвердження наявного пільгового стажу ОСОБА_1 , переглянуто право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 21 березня 2023 року №11 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю у неї необхідного пільгового стажу за Списком № 2 після проведення додаткової перевірки.

Згідно вищезазначеного рішення до пільгового стажу відповідачем не зараховано періоди роботи з 05 жовтня 1998 року по 30 листопада 1998 року, з 05 грудня 1998 року по 31 грудня 1998 року та з 20 січня 1999 року по 14 листопада 1999 року, оскільки згідно проведеної атестації АТ «Мотор Січ» від 22 травня 1995 року № 206 професія маляра, зайнятого на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки у цеху № 253 не атестована, що підтверджено актом перевірки пільгової довідки від 02 лютого 2023 року № 0800-1102-11581.

З огляду на вказане, виплата пенсії позивачу припинено з березня 2023 року, що підтверджується знімком екрану з веб-порталу Пенсійного фонду України, а також матеріалами електронної пенсійної справи, копії яких містяться в матеріалах справи.

Не погодившись з такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення виплати раніше призначеної пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які виникли між сторонами спору, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Так, відповідно до частини 1 цієї статті, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон №1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом № 1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Відповідно до частини 2 статті 45 зазначеного Закону пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

За приписами статті 47 Закону № 1058-VI, пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Право на отримання пенсії є конституційною гарантією. Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати протягом трудової діяльності здійснювалися утримання (страхові внески) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні особою пенсійного віку та набуття страхового трудового стажу.

Стаття 46 Закону № 1058-VI регулює правовідносини, що виникають під час виплати пенсії за минулий час: нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрат.

Виключно цим Законом № 1058-IV визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування (стаття 5 Закону №1058-IV).

Підстави припинення та поновлення виплати пенсії врегульовано статтею 49 Закону № 1058-IV.

Відповідно до частини 1 зазначеної статті виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить, що виплата пенсії припиняється лише на підставі відповідного рішення територіальних органів Пенсійного фонду або суду.

Так, згідно оскаржуваного в адміністративній справі № 280/3847/23 рішення, підставою для припинення позивачу виплати пенсії та не зарахування до пільгового стажу за Списком 2 періодів роботи з 05 жовтня 1998 року по 30 листопада 1998 року, з 05 грудня 1998 року по 31 грудня 1998 року, з 20 січня 1999 року по 14 липня 1999 року у зв`язку із тим, що з урахуванням проведеної перевірки уточнюючої довідки, наданої позивачем разом із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2, професія маляра, зайнятого на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки у цеху №253 не атестована.

З урахуванням записів в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_4 від 20 березня 1984 року та довідки АТ «Мотор Січ» № 15 від 14 грудня 2017 року позивач у періоди з 05 жовтня 1998 року по 30 листопада 1998 року, з 05 грудня 1998 року по 31 грудня 1998 року, з 20 січня 1999 року по 14 липня 1999 року працювала на АТ «Мотор Січ» посаді маляра, зайнятого на роботах з використанням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки в цеху фарбування, яка з урахуванням розділу ХХХІІІ, пункту 33, код КП 450 постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 належить до Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Стосовно відсутності проведення атестації робочого місця як підстави як для не зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу позивача за Списком 2, що, у свою чергу, як наслідок слугувало підставою для припинення виплати пенсії ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1, 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 6 Порядку №442 встановлено, що атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Згідно з пунктом 10 Порядку № 442 результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Пунктом 4 Порядку № 442 передбачено, що атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові і безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Крім того, обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено, у першу чергу, на керівників підприємств (роботодавців). Порушення цього обов`язку у формі не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є недопустимим у правовій державі.

Так, Велика палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19 лютого 2020 року сформулювала правовий висновок, згідно з яким, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.

При цьому, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 2 періодів роботи з 05 жовтня 1998 року по 30 листопада 1998 року, з 05 грудня 1998 року по 31 грудня 1998 року, з 20 січня 1999 року по 14 липня 1999 року.

З огляду на вказане, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити зарахування вищезазначених періодів до пільгового стажу позивача за Списком 2.

Окрім, того, враховуючи той факт, що саме не зарахування відповідачем періодів роботи з 05 жовтня 1998 року по 30 листопада 1998 року, з 05 грудня 1998 року по 31 грудня 1998 року, з 20 січня 1999 року по 14 липня 1999 року до пільгового стажу позивача за Списком 2 слугувало підставою для припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2, виплата такої пенсії має бути відновлена відповідачем з дня припинення такої виплати.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

При зверненні до суду позивачем понесено судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 858,88 грн.

Враховуючи висновки суду про наявність підстав для задоволення позову, понесені позивачем витрати на сплату судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення ОСОБА_1 виплати пенсії за віком на пільгових умовах, призначеної з 24 листопада 2022 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 21 березня 2023 року №11 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди її роботи з 05 жовтня 1998 року по 30 листопада 1998 року, з 05 грудня 1998 року по 31 грудня 1998 року, з 20 січня 1999 року по 14 липня 1999 року до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 та поновити з дати припинення виплату її пенсії, призначеної з 24 листопада 2022 року, особовий рахунок № НОМЕР_2 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 858,88 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-б; .

Повне судове рішення складено 22 листопада 2023 року.

Суддя Д.В. Татаринов