Справа № 140/16302/23
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року ЛуцькСправа № 140/16302/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач, пенсійний орган) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області про утримання надміру виплачених сум пенсії від 17.01.2023 № 1 у розмірі 143 934,60 грн; зобов`язання здійснити нарахування та виплату безпідставно утриманих з 21.08 2018 сум пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою КМУ № 909 від 04.11.1993.

Вказала, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.08.2018 № 191 була зарахована до особового складу військової частини, прийняла справи та посаду і приступила до виконання службових обов`язків санітарного інструктора, а потім медичної сестри та старшої медичної сестри.

На адресу позивачки в січні 2023 року надійшло повідомлення від ГУ ПФУ у Волинській області про наявність переплати пенсії в період з 01.08.2019 по 30.09.2022 на суму 143 934,60 грн, у зв`язку із неповідомленням про працевлаштування за спеціальністю по якій призначена пенсія, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Ствердила, що з 01.12.2018 виплата пенсії заблокована, а з лютого 2023 року з її пенсії проводяться утримання надміру виплачених коштів в розмірі 20% розміру пенсії на підставі рішення ГУ ПФУ у Волинській області № 1 від 17.01.2023.

Зазначила, що звернулася до відповідача із заявою про роз`яснення даного повідомлення, на що отримала письмову відповідь про те, що відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04 листопада 1993 року (розділ «Охорона здоров`я») право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) закладів охорони здоров`я. До посад середнього медичного персоналу (молодших спеціалістів з медичною освітою) відносяться посади медичних працівників, робота яких вимагає від фахівця наявності спеціальної медичної освіти. Водночас зазначено, що відповідно до положень статті 7 Закону України № 1788-ХІІ пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію. Відповідно до статті 16 Закону України № 1058-ІV передбачено, що застрахована особа зобов`язана впродовж 10 днів повідомити органи пенсійного фонду про обставини, що спричинили зміну її статусу, в тому числі працевлаштування. У разі працевлаштування на посаду, що дає право на пенсію за вислугу років виплата пенсії припиняється.

Позивач вказує, що норми законодавства, на які посилається відповідач окреслюють основні засади пенсійного законодавства та не визначають ні порядку перерахунку, ні припинення виплати пенсії за вислугою років. Зазначає, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено припинення виплати пенсії за вислугою років за фактом працевлаштування.

Вважаючи рішення пенсійного органу про стягнення переплати пенсії безпідставним, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

У відзиві на позов представник ГУ ПФУ у Волинській області позовні вимоги заперечила та просить відмовити у позові. Вказала, що ОСОБА_1 з 11.08.2010 отримує пенсію за вислугу років як працівник охорони здоров`я, а 19.10.2022 вона звернулась в органи Пенсійного фонду України із заявою про перехід на інший вид пенсії, до якої додано довідку про перебування на військовій службі № 5236 від 25.10.2022, видану в/ч НОМЕР_1 , де вказано, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 21.08.2018, та витяг з послужного списку, про проходження військової служби в медичній роті на посадах медичної сестри, старшої медичної сестри, санітарного інструктора.

Листом від 19.12.2022 ПФУ повідомив, що пенсія за вислугу років призначається при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Зазначила, що оскільки позивач не повідомила пенсійні органи про працевлаштування на посади медичної сестри, старшої медичної сестри, санітарного інструктора, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років, що передбачено пунктом «е» статті 55 Закону України № 1788-ХІІ, ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення № 1 від 17.01.2023 про утримання надміру виплачених сум пенсії у сумі 143 934,60 грн.

Також зауважила, що пенсії за вислугу років працівникам охорони здоров`я призначаються відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України № 1788-ХІІ та Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою КМУ від 04 листопада 1993 року № 909, відповідно до якого право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) закладів охорони здоров`я. До посад середнього медичного персоналу (молодших спеціалістів з медичною освітою) відносяться посади медичних працівників, робота на яких вимагає від фахівця наявності спеціальної медичної освіти.

Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ. Відповідно до статті 7 Закону № 1788-ХІІ пенсії за вислугу років призначаються за умови залишення роботи, що дає право на даний вид пенсії. У разі працевлаштування на посаду, що дає право на пенсію за вислугу років, виплата пенсії припиняється.

У відповіді на відзив позивач підтвердила свої доводи, зазначені у позовній заяві та просила у задовольнити її позовні вимоги.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області з 11.08.2010 та одержує пенсію за вислугою років як працівник охорони здоров`я, призначену відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

21.08.2018 після виходу на пенсію ОСОБА_1 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 191 зарахована до особового складу військової частини, прийняла справи та посаду і приступила до виконання службових обов`язків медичної сестри медичної роти.

19.10.2022 позивачка звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою про перехід на інший вид пенсії, до якої додано довідку в/ч НОМЕР_1 № 5236 від 25.10.2022, де вказано, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 21.08.2018, та витяг з послужного списку, про проходження військової служби в медичній роті на посадах медичної сестри, старшої медичної сестри, санітарного інструктора.

17.01.2023 ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення № 1 про утримання надміру виплачених сум пенсії у сумі 143 934,60 грн, оскільки позивач не повідомила пенсійні органи про працевлаштування на посади медичної сестри, старшої медичної сестри, санітарного інструктора, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років, що передбачено пунктом «е» статті 55 Закону України № 1788-ХІІ

Позивач, уважаючи рішення пенсійного органу про стягнення переплати пенсії безпідставним, звернулася до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 з 11.08.2010 одержує пенсію за вислугою років як працівник охорони здоров`я, призначену відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Кабінету Міністрів України Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років від 04 листопада 1993 року № 909 встановлено, що до переліку закладів охорони здоров`я робота на яких дає право на пенсію за вислугу років відносяться лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

До переліку посад згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 909, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, належать лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).

Частиною другою статті 7 Закону № 1788-XII установлено, що пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 25 листопада 2005 року затверджено порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до абзацу другого пункту 2.4 Порядку № 22-1 пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Згідно пункту 2.5 Порядку № 22-1 у разі працевлаштування/звільнення особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів з дня працевлаштування/звільнення надаються органу, що призначає пенсію, документи, які підтверджують, що особа працює/ не працює, зазначені у пункті 2.21 цього розділу.

Системний аналіз викладених норм дає підстави для висновку про те, що виплата пенсії за вислугу років безпосередньо пов`язана з важким та шкідливим характером роботи, виконання якої може спричинити втрату професійної працездатності до досягнення загального пенсійного віку. Тому законодавець надав можливість окремим категоріям спеціалістів за своїм бажанням припинити таку роботу за наявності достатнього спеціального стажу та отримувати пенсію за вислугу років. У випадку, коли спеціаліст вважає себе придатним продовжувати виконувати таку роботу - пенсія не виплачується. При цьому, влаштування після призначення пенсії за вислугу років на іншу (не шкідливу) роботу не є перешкодою для її виплати.

Таким чином, пенсія за вислугу років є соціальною гарантією, яка надається державою окремим спеціалістам, і полягає у матеріальній компенсації, пов`язаній із залишенням роботи, яка призводить до втрати професійної працездатності або придатності, та можливістю влаштуватись на іншу (більш безпечну) роботу або залишатись непрацюючим.

Як вбачається зі змісту статті 7 Закону № 1788-XII та пункту 2.4 Порядку № 22-1 умовою призначення пенсії за вислугу років є залишення роботи, яка дає право на цю пенсію, але виплата пенсії за вислугу років припиняється у випадку працевлаштування лише на ту роботу (посаду), яка дає право на цей вид пенсії.

Суд зауважує, що законодавець не розділяє форму такого працевлаштування (на основне місце роботи чи за сумісництвом).

Відповідно до статті 102 Закону № 1788-XII пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Згідно з частиною першою статті 103 Закону № 1788-XII суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Враховуючи, що позивач, отримуючи пенсію за вислугу років, працевлаштована на посаду медичної сестри медичної роти згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 191 від 21.08.2018, та не повідомила орган Пенсійного фонду про обставини, що спричинили зміну розміру її пенсії та припинення її виплати, вважається, що позивач не виконала обов`язку, покладеного на неї вказаним Законом, та одержала у зв`язку з цим зайві суми пенсії, що є підставою для покладення на пенсіонера обов`язку повернути органу пенсійного забезпечення суми зайво отриманої пенсії.

При цьому суд зазначає, що за період з 21.08.2018 по 30.09.2022 пенсія позивачу виплачувалась не внаслідок рахункової помилки з боку органу Пенсійного фонду, а внаслідок порушення відповідачем зазначених вище вимог законодавства.

Крім того, як вбачається із наданих відповідачем письмових доказів від 21.11.2023 вх. № 95370/23, які досліджені судом, а саме: заяви від 11.08.2010 при первинному призначенні пенсії за вислугу років (пенсійна справа № 124189) ОСОБА_1 повідомлена про свій обов`язок своєчасно повідомляти органи пенсійного фонду України про зміну свого правового становища, в тому числі про прийняття на роботу, звільнення з роботи, інші обставини, які можуть вплинути на пенсійне забезпечення; позивачу роз`яснено, що в разі невиконання вказаного зобов`язання можливе виникнення переплати пенсії з вини пенсіонера, в такому разі ОСОБА_1 зобов`язується повернути всі надміру виплачені суми пенсії добровільно.

Позивачка повідомила про своє працевлаштування на посаду медичної сестри медичної роти 14 окремої механізованої бригади лише при зверненні з заявою про переведення на інший вид пенсії (19.10.2022).

Тобто, позивачем не виконано обов`язку щодо повідомлення органу Пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, тобто фактично допущено зловживання, яке потягло за собою непередбачену виплату пенсії, оскільки в разі повідомлення про працевлаштування виплата пенсії за вислугу років позивачу була б припинена.

Аналогічна позиція щодо необхідності утримання надміру виплачених сум пенсії, у зв`язку із неповідомленням пенсійних органів про працевлаштування на посади, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, викладена постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 05.10.2020 у справі № 160/1938/20.

Положеннями пункту третього частини другої статті 16 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) застрахована особа зобов`язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Стаття 50 Закону № 1058-IV встановлює, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Цією ж нормою встановлюється порядок та розміри зазначених стягнень.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду докази, які спростовують твердження позивача, та навів обґрунтовані мотиви прийняття ним оспорюваного рішення.

Отже, ОСОБА_1 була працевлаштована на посаді, робота на якій дає право на пенсію за вислугу років, та не виконала свого прямого обов`язку щодо повідомлення про вказане працевлаштування, суд дійшов висновку про неправомірність отримання позивачем пенсії за вислугу років за період її працевлаштування на такій посаді та законність рішення пенсійного органу про утримання переплати пенсії.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача, а відтак відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Зважаючи на відмову у задоволенні позову, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.Ф. Костюкевич