Справа № 820/1942/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 р.Справа № 820/1942/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2023, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 27.07.23 по справі № 820/1942/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, 3 під., 2 пов., м.Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків,61022, ) провести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату пенсії з урахуванням вже виплачених коштів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23 грудня 2015 року, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінет Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та довідки для перерахунку пенсії від 31.05.2017 за № 100/31184 про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня 2016 року, яка надана Ліквідаційною комісією УМВС України в Харківській області, з урахуванням різниці недоплаченої частини перерахованої пенсії за весь період, з 01 січня 2016 року до 24 лютого 2018 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2018 по справі № 820/1942/18 змінено, виключивши з мотивувальної та резолютивної частини рішення кінцеву дату проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 . В решті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2018 залишено без змін.

На виконання вищезазначеного рішення суду Харківським окружним адміністративним позивачу 23 жовтня 2018 року та 22 квітня 2019 року видано виконавчі листи.

Ухвалою від 23.06.2023 заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, 3 під., 2 пов., м.Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 у справі №820/1942/18.

Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, 3 під., 2 пов., м.Харків, 61022, ) подати протягом 30 днів з дня отримання вказаної ухвали звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 у справі №820/1942/18 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, 3 під., 2 пов., м.Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 20.07.2023 надійшов звіт про виконання рішення суду, в обґрунтування якого вказано, що на виконання зазначеного вище рішення суду та на підставі оновленої довідки про грошове забезпечення від 31.05.2017 № 100/31184 нараховано різницю в пенсії на загальну суму 1873,09 грн. за період з 01.01.2016 по 23.02.2018 року. Нараховану суму різниці в пенсії в розмірі 132,13 грн. за період з 01.01.2018 по 23.02.2018 внесено до виплатної відомості та профінансовано в серпні 2018 року. Різницю в пенсії за період з 19.07.2018 по 31.01.2019 у розмірі 465,66 грн., внесено до виплатної відомості та профінансовано у лютому 2020 року. Різницю в пенсії за період з 24.02.2018 по 18.07.2018 (по дату набрання законної сили) у розмірі 345,23 грн., внесено до виплатної відомості та профінансовано у липні 2020 року. Різницю в пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у розмірі 1740,96 грн., внесено до виплатної відомості та профінансовано у червні 2020 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2023 року затверджено звіт Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення суду у цій справі.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким встановити ГУ ПФУ в Харківській області новий строк на надання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 року, зміненого постановою Харківського апеляційного адміністративного від 19.07.2018 року в адміністративній справі № 820/1942/18.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті ухвали, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, визнав встановленими недоведені обставини, що мають значення для справи та дійшов до висновку (про виконання відповідачем судового рішення), який не відповідає обставинам справи.

Зауважив, що суд першої інстанції, незважаючи на неправильність здійснення Відповідачем перерахунку його пенсії з 01.01.2016 року, дійшов до висновку про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 року, зміненого постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2018 року в адміністративній справі № 820/1942/18. І цей висновок суду першої інстанції є таким, що не відповідає обставинам справи, оскільки, всупереч висновкам суду першої інстанції про виконання Відповідачем вищевказаного судового рішення, фактичні обставини справи свідчать про зовсім протилежне, а саме:

- Звітом Відповідача не охоплюється уся сума різниці його пенсії за період з 01.01.2016 року по 30.11.2019 року (у розмірі 97 763 грн 33 коп.), а зазначається лише сукупна сума у розмірі 2 683 грн 98 коп. яка, за ствердженням Відповідача внесена до виплатних відомостей та профінансована протягом 2020 року. Ствердження Відповідача про внесення до виплатних відомостей та фінансування протягом 2020 року суми різниці його пенсії за період з 01.01.2019 року по 30.11.2019 року у розмірі 2 683 грн 98 коп. свідчить про реальну сплату йому Відповідачем цієї суми. Докази, які б свідчили про протилежне, відсутні;

- Звітом Відповідача не охоплюється увесь період, за який його пенсія підлягає перерахунку та виплаті (з урахуванням раніше виплачених сум) відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 року, зміненого постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2018 року в адміністративній справі № 820/1942/18 (з 01.01.2016 року по 30.11.2019 року), а саме, не охоплюється період протягом лютого-листопада 2019 року.

- Відповідачем не усунуті порушення при здійсненні ним перерахунку суми його пенсії з 01.01.2016 року по 30.11.2019 року;

- Відповідачем не сплачена сума різниці його пенсії за період з 01.01.2019 року по 30.11.2019 року у розмірі 97 763 грн 33 коп.

Усі ці обставини свідчать про невиконання Відповідачем рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 року, зміненого постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2018 року в адміністративній справі № 820/1942/18, наданий ним звіт від 20.07.2023 року про виконання вищевказаного судового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 року не містить даних про його належне й повне виконання, а відтак висновок суду першої інстанції про виконання Відповідачем рішення суду є необґрунтованим і передчасним. Тобто, суд першої інстанції був вправі, але не вжив до Відповідача заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, затверджуючи звіт про виконання рішення суду у цій справі, виходив з того, що відповідачем вчинено всі залежні від нього дії для умов виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічний висновок викладено у ч. 2-3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Статтею 382 КАС України передбачено можливість встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Так, частиною першою вказаної статті установлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 2 статті 382 КАС України).

Так, з набранням чинності нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення.

При цьому, слід зважати на те, що встановлення судового контролю є правом суду, а не його обов`язком.

Отже, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Зазначена правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові у справі №235/7638/16-а від 31.07.2018.

Частина восьма статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Отже, чинним процесуальним законодавством встановлено право суду, в порядку встановлення судового контролю, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати до суду звіт про виконання рішення суду. Такий контроль встановлюється в разі, якщо судове рішення не виконується зобов`язаною стороною тривалий час без поважних на те підстав.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові 14.05.2020 у справі № 800/320/17.

При цьому, переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Як свідчать матеріали справи 21.06.2023 позивач звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в обґрунтування якої вказав, що у протоколі перерахунку його пенсії з 01.01.2016, наданому Головним Управлінням Пенсійного фонду в Харківській області, серед сум грошового забезпечення у пункті «премія» зазначено суму 73,15 грн замість правильної суми 176,78 грн (згідно довідки № 100/31184), встановленої судовим рішенням, а загальна сума грошового забезпечення для обчислення пенсії - 7693,15 грн замість 7796,78 грн. Таке помилкове зазначення розміру вищевказаної премії й загальної суми грошового забезпечення призвело до неправильного перерахунку пенсії позивача з 01.01.2016 й суперечить рішенню Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 в адміністративній справі №820/1942/18 за адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії, яке набрало законної сили.

Як зазначив позивач, він звертався до відповідача та до органів ДВС з метою вирішення вказаного питання на стадії виконання рішення суду, утім, наразі перерахунок його пенсії з урахуванням правильного числового значення суми премії відповідачем не здійснено.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2023 заяву ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 у справі №820/1942/18. Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати протягом 30 днів з дня отримання вказаної ухвали звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 у справі №820/1942/18.

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 20.07.2023 надійшов звіт про виконання рішення суду, в обґрунтування якого вказано, що на виконання зазначеного вище рішення суду та на підставі оновленої довідки про грошове забезпечення від 31.05.2017 № 100/31184 нараховано різницю в пенсії на загальну суму 1873,09 грн. за період з 01.01.2016 по 23.02.2018 року. Нараховану суму різниці в пенсії в розмірі 132,13 грн. за період з 01.01.2018 по 23.02.2018 внесено до виплатної відомості та профінансовано в серпні 2018 року. Різницю в пенсії за період з 19.07.2018 по 31.01.2019 у розмірі 465,66 грн., внесено до виплатної відомості та профінансовано у лютому 2020 року. Різницю в пенсії за період з 24.02.2018 по 18.07.2018 (по дату набрання законної сили) у розмірі 345,23 грн., внесено до виплатної відомості та профінансовано у липні 2020 року. Різницю в пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у розмірі 1740,96 грн., внесено до виплатної відомості та профінансовано у червні 2020 року.

До звіту додано копію перерахунку пенсії з 01.01.2016, копію розрахунку на доплату з січня 2016 по лютий 2018, копію розрахунку на доплату з лютого 2018 по 18.07.2018, копію розрахунку на доплату з 19.07.2018 по січень 2019, витяг з ПВП ДКГ, інформацію, щодо відкладеної виплати.

Як свідчать матеріали справи ухвалою Харківського окружного адміністративного суду у даній справі від 23.06.2023 встановлено, що пенсію позивачу перераховано із сум грошового забезпечення, зокрема премії - 73,15 грн. При цьому рішенням суду у цій справі зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з урахуванням довідки для перерахунку пенсії від 31.05.2017 за № 100/31184 про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня 2016 року, яка надана Ліквідаційною комісією УМВС України в Харківській області. У вищевказаній довідці вказано розмір премії 176,78 грн. Відтак, судом зроблено висновок, що перерахунок пенсії позивачу на виконання рішення суду від 11.05.2018 відповідачем здійснено з допущенням помилки щодо суми премії, що вплинуло в цілому на розмір пенсії позивача та кінцеву суму перерахунку.

До таких висновків суд прийшов з огляду на наявність в матеріалах справи протоколу про перерахунок пенсії від 31.10.2022, наданого позивачем.

В свою чергу до поданого звіту про виконання рішення суду, відповідачем додано протокол перерахунку пенсії з 01.01.2016 (без дати протоколу), в якому вказано показник премії 176,78 грн, утім, показник основного розміру пенсії вказано 70% грошового забезпечення (всього 7796,78 грн., підсумок пенсії (з надбавками): 5457,75 грн.).

Також до суду надано докази включення до відомості на фінансування виплати вказаної суми пенсії, щоправда, з показником 70% грошового забезпечення, виходячи із наданого до суду протоколу перерахунку пенсії.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про виконання відповідачем рішення суду у даній справі.

Аналіз наведених правових положень та обставин справи дає колегії суддів апеляційної інстанції підстави для висновку, що судом першої інстанції правомірно затверджено звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення суду у цій справі.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що суд в межах даної справи не уповноважений надавати оцінку виконанню рішення суду у справі № 520/2281/22, яким, зокрема, було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 79% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016 року, з урахуванням виплачених сум.

У разі незгоди позивача із порядком виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області рішення суду у справі № 520/2281/22, він не позбавлений можливості звернутися до суду саме в межах згаданої адміністративної справи (№ 520/2281/22) в порядку статей 382, 383 КАС України.

Отже, колегія суддів переглянувши ухвалу суду першої інстанції, вважає, що при її прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2023 року по справі № 820/1942/18 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2023 по справі № 820/1942/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 23.11.2023 року