Справа № 280/568/23
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року Справа № 280/568/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Дічка Віталія Сергійовича (пр. Соборний, буд. 135, оф. 603, м. Запоріжжя, 69005), до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), в особі представника адвоката Дічка Віталія Сергійовича, до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення та додаткової щомісячної винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, у період з 01.08.2022 по 01.11.2022;

стягнути з відповідача на користь позивача грошове забезпечення та додаткову щомісячну винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за період з 01.08.2022 по 01.11.2022 в розмірі 341500 грн.

Крім того, позивач просить: поновити строк звернення до суду із цим позовом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що у відповідності до Довідки військово-лікарської комісії №3316 від 09.09.2022 позивач отримав травму тяжкого ступеня, яка пов`язана з проходженням військової служби. Відтак, він мав право на отримання грошового забезпечення і додаткової винагороди, визначеної постановою КМУ №168 від 28.02.2022, у розмірі 100 000 гривень. Разом із тим, за серпень, вересень та жовтень 2022 року позивач не отримав грошове забезпечення та додаткову грошову винагороду, передбачену постановою КМ України №168 від 28 лютого 2022 року. Вважає, що така бездіяльність відповідача порушує його права та інтереси, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 25.01.2023 поновлено позивачу строк звернення до суду із цим позовом, відкрите спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Запропонувати відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі подати до Запорізького окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву, відповідні докази, на які він посилається при його обґрунтуванні проти наведених позивачем обставин та правових підстав позову.

Зазначена ухвала була надіслана на відому електронну адресу відповідача.

В зв`язку з неотриманням від відповідача підтвердження отримання копії ухвали судді від 25.01.2023, відзиву та документів на його обґрунтування, 10.04.2023 суд звернувся до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ ЗС України з проханням сприяти у наданні до суду засобів зв`язку (відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти) ВЧ НОМЕР_1 (уповноваженого представника) та передачі надісланих матеріалів за належністю (ухвали суду та позову з додатками).

На дане звернення відповіді суд не отримав.

27.09.2023 суд повторно відправив на з`ясовану судом поштову адресу відповідача копію ухвали від 25.01.2023.

Відповідно наявного в матеріалах справи до повідомлення про вручення поштового відправлення 10.10.2023 копія ухвали судді від 25.01.2023 із матеріалами позовної заяви були отримані відповідачем.

Станом на час розгляду справи відзив на позов від відповідача до суду не надійшов.

Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Частиною 6 ст.162 КАС України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням зазначеної норми суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Наказом №131 від 09.05.2022 позивач зарахований до списків ВЧ НОМЕР_1 та призначений на посаді розвідника 3 розвідувального відділення розвідувального взводу 1 стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 .

25.06.2022 під час виконання військових обов`язків в зоні активних бойових дій в Донецькій області, позивач отримав травму.

25.06.2022 позивач отримав первинну медичну допомогу у населеному пункті Курахове Донецької області та був направлений на подальше лікування до ВМКЦ СР (військова частина НОМЕР_2 ).

26.06.2022 позивач був переведений для подальшого лікування до лікувального закладу у м. Києві, де перебував на стаціонарному лікуванні до 04.08.2022.

З 04.08.2022 позивачу була надана відпустка за станом здоров`я тривалістю 30 (тридцять) календарних днів, що підтверджується, в тому числі, довідкою військово-лікарської комісії №126 від 04.08.2022.

З 04.09.2022 по 08.09.2022 позивач перебував на обстеженні (лікуванні) в лікувальному закладі на території м. Києва.

Відповідно до постанови ГВЛК від 09.09.2022 позивачу була надана відпустка за станом здоров`я терміном 30 календарних днів (до 08.10.2022).

У відповідності до постанови ГВЛК від 09.09.2022 та довідки військово-лікарської комісії №3316 від 09.09.2022 позивач отримав травму тяжкого ступеня, яка пов`язана з проходженням військової служби. Довідку про обставини травми не надав.

Позивач стверджує, що за серпень, вересень та жовтень 2022 року він не отримав грошове забезпечення та додаткову грошову винагороду, передбачену постановою КМ України №168 від 28 лютого 2022 року.

Відповідач вказану обставину не підтвердив та не спростував.

15.12.2022 представником позивача, в зв`язку із неможливістю встановлення актуальної адреси для листування з ВЧ НОМЕР_1 , на адресу військової частини НОМЕР_3 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») був направлена заява із проханням посприяти у передачі адвокатського запиту на адресу ВЧ НОМЕР_1 . У вказаному адвокатському запиту ставились питання щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за серпень, вересень та жовтень 2022 року.

Як зазначив позивач (представник позивача) в позовні заяві, відповіді на адвокатський запит він не отримував.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему їх соціального захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та врегульовано відносини у цій галузі.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина друга статті 9 Закону №2011-ХІІ).

Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - постанова КМУ №704), яка набрала чинності з 01.03.2018 року.

Пунктом 2 постанови КМУ №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 постанови КМУ №704 передбачено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Пунктом 8 постанови КМУ №704 установлено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

На виконання постанови КМУ №704 наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України (надалі - Порядок №260), який застосовується з дня набрання чинності постановою КМУ №704.

Згідно з пунктом 2 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Пунктом 8 розділу I Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується:

щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;

одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.

Згідно з положеннями пункту 14 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Суд зазначає, що у зв`язку із розпочатою військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ.

Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 внесені зміни до статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 року внесені зміни до статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, та від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ), яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022 року внесені зміни до статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, та від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ), яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 №2738-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 28 лютого 2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 Постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Аналізуючи наведені приписи пункту 1 Постанови №168, суд зазначає, що умовою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць є безпосередня участь військовослужбовцям Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), а також перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Як встановлено судом, позивач у спірних періодах проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 . 25.06.2022 позивач отримав травму в зоні проведення бойових дій. Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії №3316 від 09.09.2022, позивачем отримана травма тяжкого ступеня, пов`язана з проходженням військової служби.

Тобто, випадок позивача підпадає під дію п.1 Постанови №168.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною 4,6 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Тобто, суд визнає, що у спірних періодах позивачу, відповідно до пункту 1 Постанови №168, підлягало виплаті грошове забезпечення та додаткова винагорода у збільшеному розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць.

Доказів протилежного або виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди за період з 01.08.2022 по 08.10.2022 відповідачем не надано. Також відповідачем не надано відзиву та витребуваних судом документів.

Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, за період з 01 серпня 2022 року по 08 жовтня 2023 року (дата закінчення відпустки за станом здоров`я).

Доказів того, що після 08.10.2022 позивач знаходився на лікуванні чи перебував у відпустці за станом здоров`я позивачем не надано.

Також, суд зауважує, що вимога про безпосереднє стягнення коштів задоволенню не підлягає, оскільки стягнути можливо лише ті кошти, які нараховані, проте безпідставно не виплачуються. Однак, в даному випадку, грошові кошти, які позивач просить суд стягнути з відповідача, ВЧ НОМЕР_1 не нараховувались (докази іншого відсутні), а відповідно і підстави для їх стягнення відсутні.

При цьому визначення судовим рішенням конкретної суми грошового забезпечення та щомісячної додаткової винагороди, в даному випадку, буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача. Такий розрахунок має бути здійснено вже на виконання рішення суду.

Таким чином, належним способом захисту прав та інтересів позивача буде зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення та додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, за період з 01.08.2022 по 08.10.2022, з урахуванням раніше виплачених сум.

За наведеного вище суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, в силу приписів Закону України «Про судовий збір», питання про його розподіл судом не вирішувалось.

Інші судові витрати позивачем до стягнення не заявлялись.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Дічка Віталія Сергійовича (пр. Соборний, буд. 135, оф. 603, м. Запоріжжя, 69005), до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткової щомісячної винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, у період з 01.08.2022 по 08.10.2022.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення та додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, за період з 01.08.2022 по 08.10.2022, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «23» листопада 2023 року.

Суддя Р.В. Кисіль