Справа № 300/5053/23
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 300/5053/23 пров. № А/857/16427/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Судової-Хомюк Н.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2023 року про повернення позовної заяви (головуючий суддя Гомельчук С.В., м. Івано-Франківськ) у справі №300/5053/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

31 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку пенсії з моменту призначення пенсії, а саме з 02.05.2013, з врахуванням періодів роботи з 01.03.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2006 по 29.01.2008 у ДП "Лісмаш" ВАТ ЕЗ "Лісдеревмаш", а також дії ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо здійснення перерахунку пенсії, починаючи з 01.06.2021, із врахуванням заробітної плати за періоди роботи позивача з 01.03.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2006 по 29.01.2008 в нульовому значенні; зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з моменту її призначення, а саме з 02.05.2013, з урахуванням періоду роботи з 01.03.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2006 по 29.01.2008 у ДП "Лісмаш" ВАТ ЕЗ "Лісдеревмаш" та враховуючи належний коефіцієнт заробітної плати за цей період відповідно до вимог статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

Ухвалою судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року позовну заяву залишено без руху з підстав, встановлених частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України для подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду разом з доказами поважності причин його пропуску.

10 серпня 2023 року позивач на виконання вимог ухвали від 07 серпня 2023 року направив на адресу суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, яка мотивована тим, що про порушення своїх прав він дізнався із відповіді ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 13.03.2023 №1561-1193/Ч-02/8-0900/23. Також вказав, що шестимісячний строк не може застосовуватися до вказаних правовідносин, оскільки суб`єкт владних повноважень протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов`язків (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) стосовно пенсіонера, чим порушує його право на соціальний захист - пенсійне забезпечення.

На підставі пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України Івано-Франківський окружний адміністративний суд 15 серпня 2023 року повернув позивачеві позовну заяву у зв`язку з неусуненням недоліків у встановлений судом строк, а саме, пропуском строку звернення до суду через неповажність зазначених позивачем підстав для його поновлення.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при винесенні рішення від 18.03.2021 у справі 300/3731/20 хоча і задоволено позовні вимоги позивача, проте вибрано неефективний спосіб захисту, внаслідок чого порушення його права на отримання пенсії в належному розмірі з моменту її призначення ( 02.05.2013 ) триває з моменту винесення рішення - 18.03.2021 по сьогоднішній день. Наголошує, що не пропустив шестимісячний строк звернення до суду, оскільки про порушення своїх прав дізнався 13.03.2023 з листа ГУ ПФУ в Івано-Франківській області. Звертає увагу, що у заяві на усунення недоліків покликався на практику Верховного Суду, викладену у постанові від 14.02.2023 у справі №280/9279/20, однак судом першої інстанції таким доводам не надано жодної правової оцінки.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечило щодо її задоволення, просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснено згідно ч.2 ст.312 КАС України в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, свої висновки суд першої інстанції обґрунтовував тим, що покликання позивача на отримання відповіді від 13.03.2023 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо здійсненого перерахунку та розміру його пенсії на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.03.2021 №300/3731/20 не змінює моменту, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення свого права на пенсію, оскільки пенсія є періодичним платежем і виплачується щомісячно.

Суд першої інстанції зазначив, що в заяві про поновлення строку звернення до суду від 10 серпня 2023 року не зазначено обставин, які об`єктивно перешкоджали або ускладнювали позивачу звернутися до адміністративного суду в межах встановленого строку з дня отримання першої виплати пенсії після її перерахунку.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені без належного з`ясування всіх обставин, передбачених частиною першою статті 171 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, установлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів із дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно із п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених ч. 2 ст.123 цього Кодексу.

Частиною другою статті 123 КАС України передбачено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналіз наведених норм вказує на чітку послідовність дій суду під час з`ясування поважності причин пропуску строку звернення до суду до відкриття провадження у справі. При цьому, принциповим моментом в такому порядку є забезпечення можливості позивачу належним чином обґрунтувати причини пропуску строку, передбаченого ст.122 КАС України. Для цього законодавцем передбачено обов`язкове винесення судом ухвали про залишення позову без руху і надання можливості вказати відповідні підстави для поновлення строку.

Як вбачається з матеріалів справи, що є у розпорядженні апеляційного суду, суд надав можливість позивачеві навести причини пропуску строку, про що винесена ухвала про залишення позовної заяви без руху.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів наголошує, що тривалість строку звернення до адміністративного суду та початок відліку є його обов`язковими елементами, які визначаються залежно від предмета судового оскарження та обраного позивачем способу захисту порушеного права.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що предметом даного спору є: 1) перерахунок пенсії позивача з врахуванням періодів роботи з 01.03.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2006 по 29.01.2008 у ДП "Лісмаш" ВАТ ЕЗ "Лісдеревмаш"; 2) перерахунок розміру пенсії (із врахуванням заробітної плати за періоди роботи позивача з 01.03.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2006 по 29.01.2008 у ДП "Лісмаш" ВАТ ЕЗ "Лісдеревмаш" ), враховуючи належний коефіцієнт заробітної плати відповідно до вимог статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV).

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що позивач вже звертався до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо нездійснення перерахунку пенсії з врахуванням періодів роботи з 01.03.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2006 по 29.01.2008 у ДП "Лісмаш" і рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.03.2021 у справі 300/3731/20, яке набрало законної сили 01.06.21, зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу, зарахувавши до його страхового стажу період роботи з 01.03.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2006 по 29.01.2008 у ДП «Лісмаш» ВАТ ЕЗ «Лісдеревмаш».

Отже, частина позовних вимог ОСОБА_1 стосується виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Судом першої інстанції всупереч вимогам пункту 6 частини першої статті 171 КАС України цих обставин не враховано.

Щодо частини вимог позивача про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо здійснення перерахунку пенсії з 01.06.2021 із врахуванням заробітної плати за періоди роботи позивача з 01.03.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2006 по 29.01.2008 в нульовому значенні та зобов`язання провести належний перерахунок, то колегія суддів зазначає, що заявляючи такі вимоги, позивач просить захистити не право на пенсію ( він її отримує з 2013 року ), а вважає, що після перерахунку пенсії на підставі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.03.2021 у справі №300/3731/20, розмір його пенсії визначений відповідачем без врахування належного коефіцієнту заробітної плати відповідно до вимог статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У зв`язку з цим суду першої інстанції при вирішенні питання про прийняття позовної заяви в цій частині слід було встановити початок перебігу строку, момент, коли позивач дізнався про те, що розмір пенсії, після її перерахунку на підставі рішення суду, визначений пенсійним органом неправильно.

У матеріалах справи, наданих судом першої інстанції до апеляційного суду, відсутні необхідні документи ( зокрема, розпорядження про перерахунок пенсії ), а також додатки до позовної заяви, у зв`язку з чим колегія суддів не має можливості перевірити правильність встановлення судом першої інстанції обставин, необхідних для вирішення питання про прийняття позовної заяви.

Крім того, колегія суддів виходить з того, що правовідносини, що виникають у сфері реалізації права громадян на соціальний захист є триваючими правовідносинами, тобто суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи.

Важливо, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Колегія суддів наголошує, що нарахування пенсії в повному обсязі («правильному» розмірі) покладається на відповідний територіальний орган ПФУ, відповідно у протилежному випадку даний орган буде діяти не на підставі і не в межах повноважень і не згідно чинного законодавства. Такі дії визнаються протиправними та вчиняються з вини органу - суб`єкта владних повноважень.

При ухваленні цієї постанови апеляційний суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 27.07.2022 у справі №140/1770/19, де зазначено, що строк звернення до суду існує не для того, щоб надавати можливість суб`єкту владних повноважень уникнути відповідальності. Триваюче право повинно бути захищено, а триваюче порушення - припинено, тобто протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути оскаржена до суду у будь-який час за весь період, протягом якого вона триває. У протилежному випадку - суб`єкт владних повноважень отримав би легітимацію з боку держави у формі забезпечення можливості зловживання правом та безкінечне продовження протиправної поведінки з огляду на відсутність дієвого механізму спонукання до виконання обов`язку.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні питання про прийняття позовної заяви неналежно встановив зміст позовних вимог, неповно визначив предмет позовних вимог та їх підстави, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про наявність підстав для повернення позову.

Відповідно до частини 1 статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи наведене, ухвала суду першої інстанції про повернення адміністративного позову підлягає скасуванню.

Апеляційний суд також наголошує на дотриманні судом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположним свобод, яка захищає право особи на справедливий суд.

Так, розуміючи важливість дотримання оптимального балансу між забезпеченням реалізації права особи на доступ до правосуддя та принципом правової визначеності, Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» тощо).

Одним із визначальних критеріїв для прийняття судом рішення про поновлення чи непоновлення строку є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, з обов`язковим врахуванням того, що одним з основних елементів принципу верховенства права є принцип правової визначеності. При цьому дотримання строків однаковою мірою стосується всіх учасників судового спору, які мають абсолютне право на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадку скасування судом апеляційної інстанції ухвали про повернення позовної заяви, справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на викладене, слід передати позовну заяву ОСОБА_1 до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття позовної заяви з врахуванням частини першої та частини 2 статті 171 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2023 року про повернення позовної заяви у справі №300/5053/23 скасувати та передати справу (заяву) на розгляд суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді Н. М. Судова-Хомюк
Т. І. Шинкар