Справа № 640/7827/22
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про зміну способу виконання судового рішення

21 листопада 2023 року Справа №640/7827/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Кочанова П.В., за участю секретаря Зубачевської М.С., розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення в адміністративній справі № 640/7827/22 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії, -

за участю представників сторін:

представник стягувача Дзявун Ю.С.

представник боржника не з`явився

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва із позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, з вимогами:

- визнати протиправною відмову Відділу в оформленні подання про повернення сплачених ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 1 485 801,24 (один мільйон чотириста вісімдесят п`ять тисяч вісімсот одна грн 24 коп) гривень в якості виконавчого збору, оформлену листом №20223//20.1 від 17.02.2022 року.

- зобов`язати Відділ оформити, відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013, подання до Управління державної казначейської служби України в м. Києві про повернення коштів виконавчого збору у розмірі 1485801,24 гривень (один мільйон чотириста вісімдесят п`ять тисяч вісімсот одна грн 24 коп) на користь ОСОБА_1 .

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 липня 2022 року по справі №640/7827/22 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною відмову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в оформленні подання про повернення сплачених ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 1485801,24 грн, оформлену листом №20223//20.1 від 17.02.2022. Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надіслати до Управління державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва подання про повернення ОСОБА_1 1485801,24 грн (один мільйон чотириста вісімдесят п`ять тисяч вісімсот одна гривня 24 коп).

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 липня 2022 року по справі №640/7827/22 набрало законної сили 30.07.2022 року та 7 вересня 2022 року судом видано позивачу виконавчий лист щодо зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити певні дії.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 №2825-ІХ, дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю.

До Київського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій просить суд:

- змінити спосіб виконання рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 19.07.2022 року у справі №640/7827/22, зазначивши: Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надіслати до Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві подання про повернення ОСОБА_1 1 485 801 (один мільйон чотириста вісімдесят п`ять гривень) 24 коп. В решті спосіб та порядок виконання рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 19.07.2022 року у справі №640/7827/22 залишити без змін.

Заява обґрунтована тим, що виконавчий лист було направлено до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Листом Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14.06.2023 №76668/89179-33-23/20.1 було повідомлено, що 26.10.2022 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Водночас, у листі зазначено про неможливість виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 07.2022 року у зазначений спосіб та порядок.

Вказані матеріали адміністративного позову отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи, справа розподілена судді Кочановій П.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року адміністративну справу №640/7827/22 суддею Кочановою П.В. прийнято до свого провадження та призначено заяву до розгляду у судовому засіданні на 21 листопада 2023 року о 13-00 год.

У судове засідання з`явився представник стягувача, представник боржника не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглядаючи по суті заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ч.1-3 ст. 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Аналіз зазначених правових положень дає підстави для висновку, що виконання судового рішення може ускладнюватися об`єктивними та суб`єктивними обставинами. З метою захисту прав та інтересів сторін виконавчого провадження суд може постановити ухвалу про відстрочення і розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

До подання цієї заяви заявник подає до суду докази, що підтверджують наявність обставин, які перешкоджають виконанню судового рішення, інакше їх треба буде навести під час розгляду цього питання в суді.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке стосується виконавчого провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту.

Як зміну способу і порядку виконання судового рішення розуміють застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з наявністю обставин, передбачених ч. 3 ст. 378 КАС України.

Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2018 року у справі №803/3805/15 зазначив, що системний аналіз наведеної правової норми дає підстави дійти до висновку про те, що підставою для встановлення порядку і способу виконання судового рішення є обставини, що перешкоджають належному його виконанню: ускладнюють його виконання або роблять неможливим, при цьому судове рішення не може бути змінено по суті.

Тобто, зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, які викладені в постанові Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі № 826/8279/16.

Положеннями ч.ч. 2 та 3 ст. 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України (обов`язковість судових рішень).

Положеннями Закону України Про виконавче провадження визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно із до ч.3 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Разом з тим, суд звертає увагу, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути ефективним як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).

Також, засіб юридичного захисту має бути ефективним в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 року у справі Аксой проти Туреччини (Aksoy v. Turkey), п. 95).

Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що ефективний засіб правового захисту у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі №840/3112/18, яка враховується судом при розгляді даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

З огляду на необхідність обрання найбільш ефективного способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Отже, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку, саме на стадії виконавчого провадження мають бути остаточно відновлені порушені права позивача (стягувача).

Як встановлено судом рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 липня 2022 року по справі №640/7827/22 зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надіслати до Управління державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва подання про повернення ОСОБА_1 1485801,24 грн (один мільйон чотириста вісімдесят п`ять тисяч вісімсот одна гривня 24 коп).

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 липня 2022 року по справі №640/7827/22 набрало законної сили 30.07.2022 року та 7 вересня 2022 року судом видано позивачу виконавчий лист щодо зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити певні дії.

Водночас, листом Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14.06.2023 №76668/89179-33-23/20.1 було повідомлено представника ОСОБА_1 , що 26.10.2022 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Також, у листі зазначено про неможливість виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 07.2022 року у зазначений спосіб та порядок.

Суд зазначає, що процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013 (далі - Порядок №787).

Пункт 2 цього Порядку №787, визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії.

Відповідно до пункту 3 Порядку №787, повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Казначейства з відповідних рахунків за надходженнями, відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення платіжних інструкцій для здійснення внутрішніх операцій. Повернення (перерахування) платежів у національній валюті здійснюється на рахунки отримувачів коштів, відкриті в банках або небанківських надавачів платіжних послуг, або Казначействі, вказані у поданні (висновку, повідомленні) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, органів, які ведуть облік заборгованості в розрізі позичальників, заяві платника (у разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого)).

Абзацем 2 пункту 5 розділу I Порядку №787, визначено, що у разі повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби) орган, що контролює справляння надходжень бюджету, засобами системи Казначейства формує подання в електронній формі згідно з додатком 1 до цього Порядку та подає його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

Враховуючи вищевикладене, встановлення такого способу виконання рішення суду Окружного адміністративного суду м.Києва від 19.07.2022 року у справі №640/7827/22, як зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надіслати до Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві подання про повернення ОСОБА_1 1 485 801 (один мільйон чотириста вісімдесят п`ять гривень) 24 коп., направлено на своєчасне та повне виконання судового рішення, а також відповідає вимогам прямих норм ст. 124 Конституції України.

При цьому, зміна способу виконання рішення суду, не змінює суті і обсягу судового рішення.

Судом також враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи наведені у заяві обставини, що підтверджені належними та допустимими доказами, суд вважає подану заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 14, 241, 243, 248, 256, 370, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення в адміністративній справі № 640/7827/22 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Змінити спосіб виконання рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 19.07.2022 року у справі №640/7827/22, шляхом: "Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13; ідентифікаційний код 00015622) надіслати до Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві (01601, місто Київ, вулиця Терещенківська, будинок 11а, ) подання про повернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 1 485 801 (один мільйон чотириста вісімдесят п`ять гривень) 24 коп.

Ухвала прийнята у нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини проголошені у судовому засіданні 21 листопада 2023 року у присутності представника стягувача.

Повний текст ухвали складений та підписаний 23 листопада 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Кочанова П.В.