Справа № 215/7312/20
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 215/7312/20

адміністративне провадження № К/990/14340/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача: Білак М.В.,

суддів: Радишевської О.Р., Губської О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2023 року (головуючий суддя - Божко Л.А., судді: Лукманова О.М., Дурасова Ю.В.)

у справі №215/7312/20

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Каретіної Оксани Володимирівни

про визнання бездіяльності протиправною,

I. ПРОЦЕДУРА

1. У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив:

- «визнати протиправною бездіяльність начальника Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Каретіної О.В., яка виявилася у порушенні встановленого порядку статей 21, 46, 48, 92 Конституції України за результатами розгляду скарги від 11 листопада 2020 року вх. С-659, у не підкоренні статті 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» та встановити відсутності у неї компетенції (повноважень) розглядати скаргу від 11 листопада 2020 року вх. С-659 на себе;

- визнати протиправною бездіяльність начальника Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Каретіної О.В. в розумінні статті 21 Конституції України та зобов`язати призначити види соціальних виплат та допомоги, які забезпечуватимуть рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто не нижче 2270 грн;

- визнати протиправною бездіяльність начальника Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Каретіної О.В., яка виявилась у не вжитті заходів для забезпечення права на отримання інформації, права на отримання довідки про відрахований консолідований страховий внесок, збір до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі за 2014-2020 роки до правової позиції статей 3, 22, частини третьої статті 32, 34, 46, 68 Конституції України;

- визнати протиправною бездіяльності начальника Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Каретіної О.В., яка виявилась у не вжитті заходів для забезпечення права на державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії, права на загальнообов`язкове державне соціальне страхування згідно до поданої скарги 11 листопада 2020 року вх. С-659 та зазначити закон вимоги якого порушено ним згідно статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України».

2. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2021 року адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради Каретіної Оксани Володимирівни передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

3. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху.

4. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

5. Не погодившись з указаною ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, яка ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року залишена без руху.

6. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2023 року апеляційну скаргу повернуто ОСОБА_1 у зв`язку з неусуненням ним недоліків апеляційної скарги.

7. ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції.

8. Ухвалою Верховного Суду від 20 липня 2023 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою. Відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2023 року у цій справі до закінчення розгляду справи в касаційній інстанції.

II. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

9. Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції зазначив, що ухвала суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху оприлюднена на веб-сайті Єдиного державного реєстру судових рішень. Конверт з копією зазначеної ухвали 29 грудня 2023 року повернувся на адресу суду апеляційної інстанції без вручення адресату з відміткою "За закінченням терміну зберігання".

10. Керуючись положеннями частини одинадцятої статті 126 КАС України, відповідно до якої, у разі повернення поштового відправлення з повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом вжито всіх передбачених законом процесуальних заходів щодо повідомлення позивача про залишення апеляційної скарги без руху, однак станом на 27 січня 2023 року недоліки апеляційної скарги скаржником не усунуті, а тому апеляційна скарга підлягає поверненню заявнику.

III. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

11. На обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник указує, що суд апеляційної інстанції виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосовними засобами та поставленою метою, наслідком чого настало порушення його права на апеляційний перегляд судового рішення. Отже, виходячи з принципу верховенства права та гарантування Конституцією України судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом скасування оскаржуваної ухвали.

12. На думку позивача, відповідно до статті 251 КАС України, суд не з`ясував дня вручення судового рішення під розписку чи день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

13. Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди позивача з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для звільнення його від сплати судового збору за звернення з апеляційною скаргою на оскарження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року.

14. Також позивач указав на те, що суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

15. У заяві про звільнення від сплати судового збору він також заявляє клопотання про зупинення провадження в суді апеляційної інстанції і передання справи на розгляд до Великої Палати Верховного Суду для винесення окремої ухвали, згідно зі статтями 249, 358 КАС України, і встановлення порядку, механізму правового регулювання розгляду звернень громадян, порушень статей 9, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян» стосовно соціальних прав на державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії, закріплені статтею 46 Конституції України.

16. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. Він уважає, що касаційна скарга не містить посилання на конкретні порушення відповідної норми права чи неправильність її застосування, натомість викладено власне бачення і тлумачення норм процесуального законодавства та, відповідно, незгоду з рішенням суду. Крім того, скаржник не зазначив конкретних порушень, що є підставою для скасування або зміни судового рішення, які, на його думку, допущені судом при ухваленні, а також не навів аргументів на обґрунтування своєї позиції.

IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

17. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, вважає за необхідне зазначити таке.

18. Касаційне провадження у справі відкрите з підстави оскарження судового рішення, зазначеного в частині другій статті 328 КАС України, та посилання скаржника на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

19. На стадії касаційного провадження спірним є питання наявності підстав для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

20. Перевіряючи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, необхідно вказати на таке.

21. Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства та гарантується приписами пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України. Проте вказане право підлягає реалізації з дотриманням вимог процесуального законодавства, що виражається в дотриманні форми та змісту апеляційної скарги, термінів її подачі, а також обов`язковому переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї.

22. За приписами частини першої статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

23. Принцип рівності, зокрема, передбачає, що кожній стороні має бути надано можливість нарівні з протилежною стороною користуватися всіма відповідними процесуальними правами.

24. Статтею 296 КАС України встановлено вимоги до апеляційної скарги.

25. Приписами пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України визначено, що до апеляційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.

26. Частиною другою статті 298 КАС України встановлено, що до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються правила статті 169 цього Кодексу, відповідно до яких апеляційна скарга залишається без руху і скаржнику надається строк для усунення її недоліків до десяти днів з дня вручення ухвали.

27. Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, яка в силу положень частини другої статті 298 КАС України, підлягає застосуванню до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 296 цього Кодексу, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

28. Отже, апеляційна скарга повертається з підстав, передбачених частиною другою статті 298 КАС України, при настанні двох взаємопов`язаних умов: 1) неусунення недоліків, на які вказав суд; 2) закінчення установленого судом строку.

29. На підставі перевірки матеріалів справи встановлено, що ухвалою суду апеляційної інстанції від 09 листопада 2022 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю її вимогам, встановленим статтею 296 КАС України, в частині надання документа про сплату судового збору. Надано десятиденний строк з дати отримання вказаної ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду документу про сплату судового збору в розмірі 2270 грн (а.с.38-39).

30. Відповідно до наявного в матеріалах справи супровідного листа від 09 листопада 2022 року №215/7312/20 (852/14000/22)-30 ухвалу суду апеляційної інстанції від 09 листопада 2022 року про залишення апеляційної скарги без руху направлено на адресу ОСОБА_1 , зазначену ним у апеляційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення (а.с.40).

31. Однак конверт з копією зазначеної ухвали повернувся на адресу суду апеляційної інстанції без вручення адресату з відміткою «За закінченням терміну зберігання» (а.с.41).

32. Наведені обставини розцінені судом апеляційної інстанції як належне повідомлення ОСОБА_1 щодо постановлення ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху.

33. У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом вжито всіх передбачених процесуальним законом заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 про залишення його апеляційної скарги без руху та на час прийняття оскаржуваної ухвали недоліки апеляційної скарги не усунуто, тому наявні підстави для повернення апеляційної скарги заявнику, відповідно до положення статті 298 КАС України.

34. При цьому, приймаючи таке рішення, суд апеляційної інстанції застосував частину одинадцяту статті 126 КАС України, відповідно до якої у разі повернення поштового відправлення з повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

35. Водночас Верховний Суд уважає за необхідне зазначити, що вказаною статтею не врегульовано порядку вручення інших судових документів, зокрема, судових рішень.

36. Як убачається з матеріалів справи, судом апеляційної інстанції на адресу скаржника було направлено судове рішення, а саме ухвалу про усунення недоліків апеляційної скарги, порядок вручення якого врегульовано статтею 251 КАС України, пунктом 4 частини шостої якої встановлено, що днем вручення судового рішення є день поставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

37. Відповідно до положення частини шостої статті 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

38. Таким чином, суд апеляційної інстанції застосував положення статті 126 КАС України, що регулює порядок вручення судових повісток і не застосував положення статті 251 КАС України, якою врегульовано порядок вручення судових рішень.

39. Проте Верховний Суд зазначає, що положення статті 251 КАС України також не врегульовують усіх випадків належного вручення рекомендованої поштової кореспонденції, зокрема, судових рішень, не вручених адресату з незалежних від суду причин.

40. Деякі з них врегульовано Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270.

41. Згідно з пунктами 99, 110, 116 Правил надання послуг поштового зв`язку рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка"), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

42. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

43. У разі коли адресат протягом трьох робочих днів після інформування його за телефоном (через Інтернет) або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу (за винятком рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка") не з`явився за одержанням такого відправлення, поштового переказу, він інформується повторно шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення з відміткою "Повторне" або інформується за телефоном шляхом надіслання смс-повідомлення (через Інтернет).

44. У разі неможливості вручення одержувачу поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

45. Відповідно до пункту 117 Правил надання послуг поштового зв`язку після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику.

46. Таким чином, у разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї і неможливістю вручити їм поштове відправлення протягом встановленого строку зберігання, воно повертається з відміткою - "За закінченням терміну зберігання" (крім виключень, визначених Правилами).

47. У контексті наведеного, Верховний Суд зазначає, що суду апеляційної інстанції в ухвалі про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 необхідно було застосувати положення статті 126 КАС України, яка визначає порядок вручення судових повісток, в системному зв`язку зі статтею 251 КАС України, яка встановлює порядок вручення судових рішень.

48. Однак незастосування судом апеляційної інстанції у рішенні вказаної статті не призвело до неправильного вирішення справи, оскільки, як положення статті 126 КАС України, так і положення статті 251 КАС України, регулюють порядок вручення судових документів (судових повісток, судових рішень) та передбачають однакові юридичні наслідки, які полягають в тому, що повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами поштового зв`язку з позначками "За закінченням терміну зберігання", з врахуванням конкретних обставин справи, можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

49. Крім того, Верховний Суд уважає за необхідне зазначити, що частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

50. Відповідно до пункту 7 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

51. Частиною першою статті 131 КАС України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

52. Суд зауважує, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, а відповідно до частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

53. З урахуванням наведеного, Верховний Суд уважає за необхідне зазначити, що, звертаючись до суду апеляційної інстанції з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, ОСОБА_1 мав цікавитися результатами розгляду його клопотання та враховувати процесуальні строки на його розгляд. Водночас строк зберігання поштового відправлення в один місяць дає можливість особі, яка подала апеляційну скаргу, вжити заходів для отримання відправлення та ознайомлення з такою ухвалою протягом цього строку.

54. Необхідно також врахувати позицію сформовану в ухвалі Верховного Суду від 24 березня 2021 року в адміністративному провадженні №К/9901/35851/20 про те, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "За закінченням терміну зберігання", "Адресат вибув", "Адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи, можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

55. У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain; заява №11681/85), Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Сторони у справі зобов`язані проявляти зацікавленість процесом її розгляду.

56. У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) Європейський суд з прав людини зауважив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

57. Ураховуючи наведене, з урахуванням обставин, встановлених у цій конкретній справі, суд апеляційної інстанцій дійшов правильного висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 з підстав неусунення недоліків, визначених в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху. Однак оскільки суд апеляційної інстанції, як уже зазначалося в пункті 47 цієї постанови, крім статті 126 КАС України також помилково не застосував положення статті 251 КАС України, судове рішення містить помилкові мотиви. Водночас такі недоліки оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції не вплинули на результат розгляду цієї справи.

58. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги має право, зокрема, скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанції повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

59. За змістом частини першої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

60. З урахуванням того, що фактичні обставини справи судом апеляційної інстанції установлено повно, але допущено порушення норм процесуального права в частині, то Верховний Суд за правилами частини першої статті 351 КАС України, уважає за необхідне змінити оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції у частині мотивів щодо застосування положень статті 251 КАС України, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

61. Верховний Суд уважає безпідставними посилання скаржника в касаційній скарзі на приписи статті 9 КАС України і частини п`ятої статті 77 КАС України щодо збирання доказів з власної ініціативи суду з метою з`ясування всіх обставин справи та відмову суду витребувати за своєю ініціативою необхідні докази, оскільки вирішення питання про звільнення від сплати судового збору здійснюється судом на підставі тих доказів, якими заявник обґрунтовує рівень його майнового стану та обов`язок щодо подання до суду, у силу приписів статті 77 КАС України, покладено саме на заявника.

62. У зв`язку з цим, посилання скаржника на відсутність в матеріалах цієї справи процесуальних документів, які свідчать про з`ясування суддею обставин щодо наявності у нього відповідних пільг та належного майнового положення, є безпідставним.

63. Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, є безпідставними, оскільки форма адміністративного судочинства визначається під час прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі судом першої інстанції.

64. Водночас провадження у цій справі відкрите не було, оскільки позовна заява була повернута скаржнику.

65. Що стосується інших доводів касаційної скарги, то вони фактично зводяться до власного трактування позивачем норм права та не впливають на законність рішення суду апеляційної інстанції.

66. Суд зазначає, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

67. Звертаючись до суду з касаційною скаргою, скаржником також заявлено клопотання, в якому він просив: «Звільнити мене від сплати судового збору у зв`язку доходом у 2393 грн, які менше рівня прожиткового мінімуму 2684 грн з захистом соціальних прав на державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії ст.46 Конституції України». Скаржник зазначив, що він є членом малозабезпеченої сім`ї, а спірні правовідносини у цій справі пов`язані із захистом його соціальних прав. На підтвердження указаної обставини долучено довідку Тернівського УПСЗН міста Кривий Ріг від 09 березня 2023 року №1636 про те, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в УПСЗН Тернівського району міста Кривий Ріг і отримує компенсацію за надання соціальних послуг особам з інвалідністю І групи з січня 2022 року по грудень 2022 року у розмірі 28716 грн.

68. Як зазначено в пункті 8 цієї постанови, ухвалою Верховного Суду від 20 липня 2023 року ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2023 року у цій справі до закінчення розгляду справи в касаційній інстанції.

69. У справі, що розглядається, скаржник зазначає, що він є членом малозабезпеченої сім`ї, а спірні правовідносини у цій справі пов`язані із захистом його соціальних прав. На підтвердження статусу члена малозабезпеченої сім`ї надає довідку Тернівського УПСЗН міста Кривий Ріг від 09 березня 2023 року №1636 про те, що він знаходиться на обліку в УПСЗН Тернівського району міста Кривий Ріг і отримує компенсацію за надання соціальних послуг особам з інвалідністю І групи з січня 2022 року по грудень 2022 року у розмірі 28716 грн.

70. Відповідно до статті 1 Закону України від 01 червня 2000 року №1768-III "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" (далі - Закон №1768-III) малозабезпечена сім`я - це сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.

71. Статус малозабезпеченої набуває лише та сім`я, якій призначено відповідну державну допомогу, а право сім`ї на цю допомогу залежить не лише від доходів, але і від її майнового стану, зайнятості працездатних членів сім`ї та інших факторів.

72. Відповідно до частини першої статті 6 Закону №1768-III державна соціальна допомога призначається на шість місяців. Протягом цього часу сім`я має статус малозабезпеченої.

73. Призначення і виплата соціальної допомоги здійснюється управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у місті Києві та міста Севастополі держадміністрацій, структурними підрозділами з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем реєстрації уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї.

74. Підтвердженням статусу малозабезпеченої сім`ї є довідка відповідного управліннями праці та соціального захисту населення про отримання (неотримання) соціальної допомоги, форма якої визначена в додатку №11 до Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справи отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Мінпраці України від 19 вересня 2006 року №345.

75. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 27 грудня 2022 року у справі №215/6727/20.

76. Водночас скаржником на підтвердження того, що відповідним управлінням праці та соціального захисту населення сім`я позивача була визнана малозабезпеченою жодних доказів не надано.

77. Що стосується наданої скаржником довідки Тернівського УПСЗН місті Кривий Ріг, то така довідка, відповідно до наведеного вище, не є доказом того, що він є членом саме малозабезпеченої сім`ї, оскільки підтверджує лише те, що він отримує компенсаційну виплату по догляду за особою з інвалідністю І групи з січня 2022 року по грудень 2022 року у розмірі 28716 грн.

78. З огляду на наведене, обставини, на які посилався скаржник, як на підставу для звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги до суду, зокрема, що він є членом малозабезпеченої сім`ї, не доведені.

79. Щодо посилання скаржника, що спір у цій справі стосується захисту його соціальних прав, то Верховний Суд зазначає, що предметом цієї справи є оскарження бездіяльності посадової особи Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради за наслідками звернення відповідно саме до Закону України «Про звернення громадян».

80. Таким чином, враховуючи наведене вище, вирішуючи питання сплати судового збору за подання касаційної скарги, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити таке.

81. Згідно з частиною другою статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

82. Відповідно до статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

83. Частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що, ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

84. Положеннями частини другої статті 8 Закону України "Про судовий збір" закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

85. Наведений перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або зменшення чи звільнення від його сплати є вичерпним, а тому не допускається його розширення з ініціативи суду лише з урахуванням майнового стану сторони за відсутності умов, передбачених зазначеними положеннями цього Закону.

86. Слід відзначити, що зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх сплати є правом, а не обов`язком суду і можливе лише за наявності для цього вичерпного переліку умов визначених Законом.

87. Суд, звертає увагу на ту обставину, що вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору, ураховує майновий стан сторони, який є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

88. Такими доказами можуть слугувати: довідка органу Пенсійного фонду України про розмір виплаченої пенсії за попередній календарний рік разом із довідкою органу доходів і зборів про відсутність інших доходів за попередній календарний рік.

89. Аналогічна позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 10 травня 2019 року в справі №9901/166/19.

90. Оскільки скаржником не надано належних доказів майнового стану (довідки органу Пенсійного фонду України про розмір виплаченої пенсії за попередній календарний рік разом із довідкою органу доходів і зборів про відсутність інших доходів за попередній календарний рік, що передує зверненню до суду) у Верховного Суду відсутня можливість вирішити питання щодо звільнення позивача від сплати судового збору за подання касаційної скарги до суду.

91. Отже, наявні підстави для стягнення з скаржника судового збору за оскарження у цій справі ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2023 року.

92. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання до суду скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

93. Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2 684,00 грн.

94. Отже, ставка судового збору, що підлягала сплаті за звернення із цією касаційною скаргою у 2023 році, складала 2 684,00 грн.

95. Відстрочення сплати судового збору не є звільненням від його сплати, а тому, відповідно, наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в сумі 2 684,00 грн.

96. Крім цього, ОСОБА_1 просить «зупинити провадження в суді апеляційної інстанції і передати справу на розгляд до Великої Палати Верховного Суду для винесення окремої ухвали, згідно з статтями 249, 358 КАС України і встановлення порядку, механізму правового порядку розгляду звернень громадян, порушень статей 9, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян» стосовно соціальних прав на державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії статті 46 Конституції України».

97. Вирішуючи указане клопотання, колегія суддів виходить з такого.

98. Підстави та порядок передачі справи на розгляд до Великої Палати Верховного Суду встановлені статтями 346, 347 КАС України.

99. Згідно з частинами третьою-шостою статті 346 КАС України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд до Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду; якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати; якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

100. Відповідно до частини шостої статті 346 КАС України справа підлягає передачі на розгляд до Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції, крім випадків, якщо:

1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної юрисдикції;

2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах;

3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

101. Отже, КАС України чітко визначає випадки, у яких перегляд судових рішень здійснює саме Велика Палата Верховного Суду, а також підстави такого перегляду.

102. Водночас клопотання скаржника не містить належного обґрунтування та підстав для передачі на розгляд до Великої Палати Верховного Суду цієї справи.

103. Ураховуючи викладене, у клопотанні скаржника про зупинення провадження в суді апеляційної інстанції і передачу цієї справи на розгляд до Великої Палати Верховного Суду слід відмовити.

104. За наведених обставин, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції належить змінити в мотивувальній частині щодо застосування статті 251 КАС України.

Керуючись статтями 345, 351, 355, 356 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження в суді апеляційної інстанції і передачу справи №215/7312/20 на розгляд до Великої Палати Верховного Суду відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2023 року у справі №215/7312/20 змінити, виклавши її мотивувальну частини у редакції цієї постанови.

В іншій частині ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2023 року у справі №215/7312/20 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок Державної судової адміністрації України (отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055"); призначення платежу - *;101) судові витрати на сплату судового збору за подання касаційної скарги в сумі 2 684 гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак

О.Р. Радишевська

О.А. Губська,

Судді Верховного Суду