Справа № 160/21269/23
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 за її заявою від 05.07.2023.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що протиправні дії пенсійного органу порушують право позивача на пенсійне забезпечення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за правилами ст. 263 КАС України.
Роз`яснено відповідачу про необхідність подати до суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази - у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, дотримуючись, вимог ст. 162 КАС України.
Відповідач-1 у наданому відзиві просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, а також зазначив, що підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії. З урахуванням відсутності правонаступника підприємства на якому працював позивач, рішенням комісії при ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 21.08.2023 № 6 розглянуто питання щодо зарахування пільгового стажу. Вказаним рішенням робота позивача у період з 03.01.1996 по 22.01.2001 не підтверджена та не зарахована до пільгового стажу за Списком № 2. З урахуванням відсутності необхідного пільгового стажу відповідачем-1 правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Відповідач-2 у наданому відзиві зазначив, що відповідачем-1 правомірно відмовлено у призначенні позивачу пенсії. Так, в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2, а саме: не зазначено про характер виконуваної роботи, про зайнятість позивача на вказаних роботах повний робочий день, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, відсутня інформація про проведення атестації робочих місць. Крім того, надана позивачем довідка № ОК від 25.01.2001 не відповідає додатку №5 Постанови №637, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній - відсутні первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Позивачем подано до суду відповідь на відзив відповідача-1 у якому він позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.
Згідно ч. 3, 4 ст. 263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач 05.07.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №64 від 13.07.2023 у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 відмовлено.

Рішенням визначено, що вік заявниці 58 років, необхідний страховий стаж становить не менше 25 років у жінок, страховий стаж заявниці становить 38 років 6 місяців 2 дні. Необхідний пільговий стаж становить 10 років. Пільговий стаж заявниці становить 0 років 0 місяців 0 днів.

Дата з якої матиме право на пенсійну виплату 15.11.2028.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугою років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначений в Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1 (далі - Порядок № 18-1).

Згідно з Порядком № 18-1, зазначені періоди роботи повинні розглядатись на Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України для підтвердження стажу роботи на пільгових умовах.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди роботи.

До пільгового стажу не зараховано період роботи згідно довідки №ОК від 25.01.2001, оскільки остання не відповідає вимогам додатку № 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Відсутні первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Підприємство ліквідовано, документи подано на розгляд Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсій па пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Вирішення питання щодо призначення пенсії за сп. 2 можливо після надходження рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного, фонду України в Дніпропетровській області для підтвердження стажу роботи на пільгових умовах.

Враховуючи зазначене, вирішено відмовити в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із відсутністю пільгового стажу, передбаченого статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

У подальшому Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при ГУ ПФУ в Дніпропетровській області розглянуто заяву позивача про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за результатами чого прийнято відповідне рішення № 6 від 21.08.2023.

Вказаним рішенням визначено, що згідно трудової книжки позивач працював в Дніпропетровському спеціалізованому управлінні тресту «Дніпрококсохімремонт», яке реорганізовано в структурний підрозділ будівельно-монтажну дільницю ВАТ «Дніпрококсохімремонт»:

- з 03.01.1996 по 22.01.2001 - майстром по ремонту технологічного обладнання основних цехів коксохімічного виробництва дільниці № 4.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Відповідно до розділу IV «Коксове, пекоксове, термоантрацитове і коксохімічне виробництво" Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 право на пільгову пенсію мають майстри, старші майстри по ремонту устаткування.

В трудовій книжні відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, за Списком № 2.

В довідках Державного архіву Дніпропетровської області від 16.03.2023 №К560/0/217-23 зазначено, що в документах спеціалізованого управління тресту «Дніпрококсохімремонт» у книзі обліку прийнятих на роботу за 1989-1992 зазначено: ОСОБА_1 цех уч.№ 4, посада - економіст, дата прийняття - 21.01.1991, у розрахунковому листку за грудень 1997 значиться ОСОБА_1 кількість відпрацьованих днів не вказано.

Накази з кадрових питань (особового складу) вищевказаного підприємства на зберігання до архіву не надходили. Книги обліку звільнених працівників є на зберіганні в архіві по вересень 2000 року, документи з нарахування заробітної плати по 1997 включно.

В особових рахунках ОСОБА_1 значиться економіст (інженер), дільниці № 4 з січня 1991 по листопад 1992 року, з січня 1993 року по серпень 1996 року, з листопада по грудень 1996, в грудні 1997. Факт роботи заявниці з жовтня 1996 по січень 2001 не підтверджується.

Наданими архівними документами не підтверджено, що заявниця працювала на посаді майстра по ремонту технологічного обладнання основних цехів коксохімічного виробництва дільниці № 4 протягом повного робочого дня з січня 1996 по січень 2001.

За таких обставин, комісією прийнято рішення, що для підтвердження періоду роботи з 03.01.1996 по 22.01.2001 для зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 немає підстав,

Протиправне, на думку позивача, незарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи з 03.01.1996 по 22.01.2001, а також відмова у призначенні пенсії стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Відповідно до рішення №64 від 13.07.2023, страховий стаж позивача становить 38 років 6 місяців 2 дні, пільговий стаж відсутній.

Зазначений у рішенні пенсійного органу зарахований страховий стаж позивачем, відповідно до змісту позовної заяви, не оспорюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

З огляду на наведене, враховуючи, що зарахований страховий стаж сторонами не оспорюється, суд не має сумніву щодо достовірності цих обставин та не вважає за необхідне їх окреме дослідження.

Щодо відсутності необхідного пільгового стажу, суд зазначає наступне.

Так, 03 жовтня 2017 року Верховною Радою України ухвалено Закон №2148-VIII, що доповнив Закон №1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.».

За приписами статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років, а також пільговий стаж з 20 до 25 років.

У подальшому Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII.

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини вказаного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.».

Відповідно до положень статті 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Так, оскільки норми вищевказаних законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20 дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

За вказаних обставин у справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Застосування судом вищевказаних норм права створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Таким чином, відповідно до встановлених судом обставин, станом на 05.07.2023 (дата звернення до пенсійного органу) позивач досяг 58 років ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), мав необхідний страховий стаж роботи 38 років 6 місяців 2 дні.

Щодо незарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 03.01.1996 по 22.01.2001 суд виходить з наступного.

Згідно ст. 13 Закону №1788-ХІІ (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020), необхідний пільговий стаж для призначення пільгової пенсії за Списком № 2 для жінок є не менше 10 років при такій роботі повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць

Разом з цим, працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

За правилами статті 44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина 5статті 45 Закону № 1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 07.07.2014) (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 4.1. Порядку № 22-1 встановлено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За приписами статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-XII від 05.11.1991 (зі змінами) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Суд зазначає, що згідно копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 позивач працював у спірний період (03.01.1996 по 22.01.2001):

- 21.01.1991 - прийнято на роботу на Дніпропетровське СУ тресту «Дніпрококсохімремонт» на дільницю № 4 на посаду економіста за переведенням з Дніпровського металургійного комбінату;

- 03.01.1996 - переведена майстром по ремонту технологічного обладнання основних цехів коксохімвиробництва дільниці № 4;

- 16.03.1992 - Трест «Дніпрококсохімремонт» перейменований у підприємство «Дніпрококсохімремонт»;

- 30.09.1994 - підприємство «Дніпрококсохімремонт» перетворено у ВАТ «Дніпрококсохімремонт»;

- 22.09.1997 - Дніпропетровське СУ ВАТ «Дніпрококсохімремонт» реогранізовано у структурний підрозділ;

- 22.01.2001 - звільнена за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (по догляду за дитиною до 14 років).

Таким чином, судом встановлено, що записами трудової книжки позивача підтверджується робота останнього у ВАТ «Дніпрококсохімремонт» у спірний період з 03.01.1996 по 22.01.2001, проте, у вказаних записах відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2, а саме не зазначено про характер виконуваної роботи, зокрема, щодо виконання такої роботи повний робочий день, а також відсутні відомості щодо проведеної атестації робочих місць

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Відповідно до наданої до пенсійного органу позивачем довідки № ОК від 05.01.2001 уточнюючої особливий характер роботи, необхідний для призначення пільгової пенсії, останній працював повний робочий день у Дніпропетровському СУ пр. «Дніпрококсохімремонт»:

- з 03.01.1996 по 22.01.2001 5 років 00 місяців 19 днів, у коксохімічному виробництві в якості майстра з ремонту технологічного обладнання основних цехів коксохімічного виробництва, що передбачено Списком № 2, розділ ІV, пункт б, шифр 2050000б-23362.

Підстава видачі особова картка ф. Т-2, штатний розклад, атестація робочих місць нак. 275 від 15.12.1994. Постанова КМУ № 162 від 11.03.1994.

Разом з цим, вказана посада, з огляду на таку роботу позивача повний робочий день, віднесено до робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, що затверджений Постановою КМУ від 11.03.1994 №162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

Зокрема розділом IV коксове, пекоксове, термоантрацитове і коксохімічне виробництва. Вуглепідготовка, пунктом б, позицією 2050000б-23362 Списку № 2, затвердженого вказаною Постановою КМУ, майстри, старші майстри по ремонту устаткування віднесені до робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Щодо доводів позивача про невідповідність виданої уточнюючої довідки № ОК від 05.01.2001 вимогам додатку № 5 Порядку № 637, суд зазначає наступне.

Вказана довідка видана ВАТ «Дніпрококсохімремонт» 25.01.2001.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637 (в редакції, яка діяла на час видачі довідки), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідними додатками до Порядку №637 на той час форма уточнюючої довідки не встановлена.

Суд, дослідивши вказану довідку дійшов висновку, що вона містить посилання на підстави видачі щодо наказів з особового складу та атестації робочих місць, підписана керівником підприємства, начальником відділу кадрів та головним бухгалтером, містить печатку підприємства та всі необхідні реквізити.

Крім того, довідка містить конкретні відомості, визначені Порядком №637, чинним на даний час та на момент видачі довідки, а саме про період роботи позивача, посаду, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списку, до яких включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, видана довідка № ОК від 05.01.2001 відповідає вимогам визначеним на момент її видачі і, разом з тим, містить усі необхідні відомості, передбачені Порядком № 637 чинним на момент прийняття спірного рішення пенсійного органу, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що невідповідність даної уточнюючої довідки додатку 5 Порядку № 637 (в редакції чинній на момент прийняття спірного рішення пенсійного органу) не свідчить про наявність підстав для її неврахування для підтвердження пільгового стажу позивача, з огляду на час її видачі, ліквідацію підприємства (роботодавця) та чинні на той час вимоги щодо таких довідок, а тому такі доводи наведені відповідачем-1 у рішенні № 64 від 13.07.2023 суд вважає неприйнятними.

Відповідно до п. 20 Порядку №637, у разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугою років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначений в Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1 (далі Порядок № 18-1).

Згідно п.п. 1-3, 4, 6 Порядку № 18-1, цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи: для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника; до 01 січня 2004 року, якщо в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях (їх правонаступниках), розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (далі - підприємства, які розташовані на тимчасово окупованій території).

Дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали: на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України; на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах; на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років; у період до 01 січня 2004 року на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, та якщо в трудовій книжці є записи з виправленням або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи (далі - періоди роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території).

Підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії (далі - Комісії).

Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники профспілок та організацій Спільного представницького органу репрезентативних всеукраїнських об`єднань профспілок на національному рівні та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань.

Основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

За приписами пункту 10 Порядку №18-1 рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи (додаток 1) приймається більшістю голосів членів Комісії, присутніх на засіданні, підписується головою Комісії або його заступником та набуває чинності з дня його прийняття.

Відповідно до пункту 14 Порядку №18-1, комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п`яти робочих днів з дня його прийняття повідомляють заявника про прийняте рішення.

Пунктом 15 Порядку №18-1 встановлено, що рішення Комісій можуть бути оскаржені в Пенсійному фонді України або в судовому порядку.

Рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21.08.2023 № 6 в цій справі не оскаржується.

Крім того, з огляду на дату звернення до суду (22.08.2023) та дату прийняття даного рішення (21.08.2023), позивач міг бути не обізнаний про його наявність. Доказів щодо його направлення на адресу позивача у 5-денний термін з дня його прийняття матеріали справи не містять.

Таке рішення Комісії є чинним, а тому обов`язкове для врахування пенсійним органом при вирішенні питання про призначення пенсії.

Вказане рішення Комісії не є предметом оскарження у даній справі, позивач жодних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо даного рішення не звернув.

Разом з цим, з урахуванням надання відповідачем-1 до відзиву вказаного рішення Комісії та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність надання оцінки такому рішенню Комісії з огляду на те, що спірним рішенням відповідача-1 про відмову у призначенні пенсії та рішенням Комісії розглядались одні й ті документи подані позивачем із заявою про призначення пенсії.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ВАТ «Дніпрококсохімремонт» припинено у зв`язку з визнанням банкрутом (державна реєстрація припинення 30.03.2005).

Відповідачем-1 у спірному рішенні № 4 від 13.07.2023 зазначено про подання документів позивача, у зв`язку з ліквідацією підприємства (роботодавця), на розгляд Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право па призначення пенсій па пільгових умовах або за вислугу років, при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішенням Комісії № 6 від 21.08.2023, зазначено, що, відповідно до розділу IV "Коксове, пекоксове, термоантрацитове і коксохімічне виробництво" Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, право на пільгову пенсію мають майстри, старші майстри по ремонту устаткування.

Комісія дійшла висновку, що в трудовій книжні відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, за Списком № 2.

Крім того, Комісія зазначила, що архівними довідками, наданими державним архівом Дніпропетровської області, не підтверджено що позивач працював на посаді майстра по ремонту технологічного обладнання основних цехів коксохімічного виробництва дільниці № 4 протягом повного робочого дня з січня 1996 по січень 2001.

Так, з урахуванням викладеного вище, судом встановлено, що посада «майстер по ремонту технологічного обладнання основних цехів коксохімічного виробництва», передбачена Списком № 2, затвердженим Постановою КМУ № 162 від 11.03.1994 - "майстер по ремонту устаткування".

Крім того, робота у спірний період на вказаній посаді повний робочий день підтверджується записами трудової книжки позивача та уточнюючою довідкою № ОК від 25.01.2001, а також атестацією робочих місць.

Щодо наданих позивачем архівних довідок, яким Комісією надано оцінку у рішенні, суд зазначає таке.

Згідно довідки Державного архіву Дніпропетровської області від 02.05.2023 №К -559/1/217-23, в документах Дніпропетровського спеціалізованого управління тресту «Дніпрококсохімремонт»:

у книзі обліку прийнятих на роботу за 1989-1992 зазначено: « ОСОБА_2 ; цех - уч. 4, должность - экономист, дата поступления -21.01.1991»;

у розрахунковому листку за грудень 1997 року зазначена « ОСОБА_1 » (кількість відпрацьованих днів не вказано).

Накази з кадрових питань (особового складу) вищевказаного підприємства на зберіганні в архіві відсутні. Книга обліку звільнених працівників є на зберіганні в архіві по вересень 2000 року, документи з нарахування заробітної плати по 1997 включно.

Таким чином підтвердити звільнення ОСОБА_1 у 2001 році неможливо.

Крім того, в архівній довідці від 16.03.2023 за № К-560/0/217-23 зазначено, що у розрахункових листках і відомостях із нарахування заробітної плати працівникам тресту зазначена « ОСОБА_2 , эконом. ( АДРЕСА_1 », табельний номер НОМЕР_2 .

Відомості щодо заробітної плати наявні за період з січня 1991 по грудень 1997.

Документи із нарахування заробітної плати працівникам підприємства є на зберіганні в архіві по 1997 рік включно.

Суд, дослідивши дані документи, зазначає, що відсутність в архівній установі відомостей щодо роботи позивача у спірний період з 03.01.1996 по 22.01.2001 на посаді майстра по ремонту технологічного устаткування основних цехів коксохімічного виробництва повний робочий день не є підставою для відмови у зарахуванні такого стажу до пільгового з урахуванням підтвердження роботи позивача записами трудової книжки та уточнюючою довідкою, а також передбаченість даної посади Списком № 2.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі Швидка проти України від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Отже, отримавши відмову у призначенні пенсії позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав, з огляду на неврахування пенсійним органом наданої уточнюючої довідки, відсутності первинних документів та ліквідації підприємства.

З огляду на викладене, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що відповідачем-1 протиправно не враховано до пільгового стажу позивача за Списком № 2 період роботи з 03.01.1996 по 22.01.2001 у ВАТ «Дніпрококсохімремонт».

Згідно ст. 13 Закону №1788-ХІІ (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020), необхідний пільговий стаж для призначення пільгової пенсії за Списком № 2 для жінок не менше 10 років.

Разом з цим, працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Відповідно до ст. 12 Закону №1788-ХІІ, право на пенсію за віком мають:

чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років;

жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Отже, з урахуванням висновків суду, позивач на дату звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії (05.07.2023) досяг 58 років, мав страховий стаж більше 25 років та не менше половини стажу роботи за Списком № 2, а тому мав право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 згідно абз. 2 п. б ст. 13 Закону №1788-ХІІ (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020).

Таким чином, встановлені судом під час розгляду справи обставини, дають підстави для висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 64 від 13.07.2023 щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням наданої судом оцінки щодо розгляду Комісією при пенсійному органі питання про зарахування періоду роботи позивача з 03.01.1996 по 22.01.2001 до пільгового стажу за Списком № 1, а також визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 64 від 13.07.2023 про відмову у призначенні пенсії, з метою повного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №6 від 21.08.2023 про результати розгляду заяви ОСОБА_1 .

Зазначене забезпечить ефективниий та такий, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, спосіб захисту прав позивача, який повністю відновить його право на призначення пенсії, та у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникне необхідність повторного звернення до суду,

Щодо вимог зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно з п.п.3 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Крім того, щодо дискреційних повноважень, Верховний Суд зазначав, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Наведені висновки викладені у постанові Верховного Суду, зокрема, від 11.04.2018 у справі № 806/2208/17.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області як структурний підрозділ органу, що розглянув заяву позивача про призначення пенсії за віком, визначено засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2. Порядку №22-1, рішення якого про відмову в призначенні пенсії оскаржив позивач.

Викладене свідчить, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідно до приписів Порядку №22-1, відсутні повноваження щодо вирішення питання стосовно призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, а відтак такі вимоги до нього не підлягають задоволенню.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених висновків та ефективності захисту прав позивача, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги в такий спосіб - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 64 від 13.07.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 6 від 21.08.2023 про результати розгляду заяви ОСОБА_1 , зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 03.01.1996 по 22.01.2001 у ВАТ «Дніпрококсохімремонт» та призначити за заявою від 05.07.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020).

Частиною 2 ст. 2 КАС України, передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 64 від 13.07.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 6 від 21.08.2023 про результати розгляду заяви ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 03.01.1996 по 22.01.2001 у ВАТ «Дніпрококсохімремонт».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за заявою від 05.07.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 22 листопада 2023 року.

Суддя Н.Є. Калугіна