Справа № 463/7911/23
Суддя: Яворський С. Й.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 463/7911/23
Провадження № 2-а/463/81/23
РІШЕННЯ

іменем України

31 жовтня 2023 року м. Львів

Личаківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Яворського С.Й.,

секретар судового засідання Козак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львів у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, 3), Управління патрульної поліції у Закарпатській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 88006, м.Ужгород, вул.Олега Кошового, 2) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7424597 від 30.07.2023 року,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Позов обґрунтовано тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7424597 від 30.07.2023 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за ч.1 ст.122 КУпАП, у зв`язку з тим, що 30 липня 2022 року о 10 годині 23 хвилин останній керуючи транспортним засобом порушив допустиму швидкість руху у населеному пункті Гать, їхав 77 км/год при дозволених 50 км/год, при цьому перевищив на 27 км/год ТС6181, чим порушив п.12.4 ПДР. Порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год).

Вказану постанову позивач вважає протиправною та такою що підлягає скасуванню виходячи з наступного:

-працівниками патрульної поліції не надано позивачу можливості скористатись своїм законним правом на подання пояснень у справі, щоб висловити свої доводи щодо ситуації яка склалася. Він усно заявив працівникам поліції про своє бажання подати письмові пояснення, проте дане право було проігноровано;

-під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач виявив бажання скористатись правовою допомогою. Однак, поліцейським не вжито жодних дій щодо надання йому реальної можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, про що ним зазначено в оскаржуваній постанові та відхилено клопотання про розгляд справи в присутності його адвоката, а сама постанова винесено через три хвилини після надуманого порушення правил дорожнього руху;

-постанову винесено «на місці вчинення правопорушення» (просто на дорозі) та відразу після того, як правопорушення, ніби-то, було вчинено. За таких умов у нього не було часу та, відповідно, фізичної можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП України, зокрема, подати письмові пояснення та скористатися правовою допомогою;

-при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення. В оскаржуваній постанові відповідач не покликався на докази, якими підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під моїм керуванням в зоні дії дорожнього знаку «населений пункт», відповідний запис у пункті 7 відсутній;

-поліцейський мав в руках певний прилад, однак відмовився надати йому інформацію про його назву сертифікацію даного конкретного приладу, дату його останнього калібрування тощо. Зазначає, що рухався в потоці транспорту і його швидкість була суттєво нижчою ніж швидкість транспортного засобу який рухався перед ним, та додатково зазначає що оскільки рухався на електроавтомобілі з включеним круїзконтролем швидкість транспортного засобу не могла перевищувати 60 км/год, саме цю швидкість він виставив на цей час для оптимального руху та збереження енергії в батареї електрокару. Разом з тим, наголошує що у п. 7 оскаржуваної постанови не зазначено, що до постанови додаються фотознімки та відеофіксація. Принагідно зауважує, що цей прилад при проведенні фіксації швидкості його транспортного засобу утримувався поліцейським в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим.

-в оскаржуваній постанові також не наведено доказів на підтвердження тієї обставини, що працівник поліції здійснював контроль швидкості руху в межах дії дорожнього знаку 5.70 Правил дорожнього руху. Такого дорожнього знаку 5.70 на відрізку дороги в с. Гать встановлено не було;

-відсутні дані про відібрання пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснення їй прав, передбачених ст. 268 КУпАП, натомість позивач зазначив що належним чином права роз`яснені йому не були і відповідними правами скористатись надано не було. Інших доказів, які підтверджували обставини, викладенні в оскарженій постанові серії ЕАС № 7424597 від 30.07.2023, в такій постанові не зазначено.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 02.10.2023 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Справу призначено до розгляду на 17.10.2023 року о 11- 00 год.

17.10.2023 року до суду поступив відзив Департаменту патрульної поліції, відповідно до якого в задоволенні позову просять відмовити. Відзив обґрунтовують наступним. 30.07.2023 під час несення служби працівниками управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС 000618, за адресою: Закарпатська область, автомобільна дорога М-24, 38 км, було виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу «Nissan Leaf» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухався швидкістю 77 км/год в населеному пункті, чим перевищив встановлене обмеження максимальної швидкості руху в населеному пункті на 27 км/год, чим порушив п. 12.4. ПДР України. Всіх водіїв на їх вимогу ознайомлюють з документами, що підтверджують правомірність використання вимірювального приладу TruCam, а також фотознімками, які зроблені приладом. При цьому інспектором було роз`яснено позивачу що на фотозображенні чітко видно дату, час фіксації, марку, модель транспортного засобу та символи номерного знаку. Всі вищенаведені докази повністю спростовують домисли позивача про те, що транспортний засіб під його керуванням не порушував ПДР. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Позивач не вимагав скористатися правовою допомогою чи перекладача. Тим більше Позивач не був затриманий, свобода не була обмежена, тобто міг вільно переміщуватися, подзвонити адвокату, іншому фахівцю в галузі права. Позивач це не зробив й не намагався це зробити. Всі усні доводи позивача були взяті до уваги про розгляді справи про адміністративне правопорушення, письмових пояснень позивач не надав. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Інспектор виніс постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 340 грн., відповідно до санкції статті. Згідно зі ст. 285 КУПАП позивача було ознайомлено зі змістом Постанови, та запропоновано під підпис отримати її копію. На фотознімку, який додано до відзиву, зазначено дату вчинення правопорушення, серійний номер приладу, транспортний засіб, швидкість транспортного засобу позивача тощо. Координати GPS місцезнаходження лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС 000618 є 48°19'55.59"N 22°38'15.48"E, що вказують про його місцезнаходження у населеному пункті с. Гать, на автомобільній дорозі М24, Закарпатська область. Відповідно до довідки начальника СТЗ управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Митровці С. відеозаписи з портативних відеореєстраторів, здійснені працівниками управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції за період чергування 30.07.2023 відсутні, оскільки вони не зберігались довше необхідного терміну згідно п. 3 розділу VIII «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 р.» (у додатку). Строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, становить - 30 діб. Відповідно до положень ст. 258 та положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, інспектором було прийнято рішення по справі на місці вчинення адміністративного правопорушення. Під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі, зафіксованих в автоматичному режимі, зокрема, передбаченого статтею 122 КУпАП, у працівників Національної поліції відсутній обов`язок складати протокол про адміністративне правопорушення. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Прилад TruCam конструктивно розроблений таким чином що дозволяє його використання без спеціалізованих стаціонарних підставок. Про що свідчить спеціальна ручка, накладка та відсутність у технічній документації та інструкціях інформації про необхідність їх застосування. Аналогічної позиції притримується Сьомий апеляційний адміністративний суд (постанова від 13.04.2021 у справі № 686/30567/20), де суд акцентував увагу, на тому згідно інформації ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі. Лазерні вимірювачі швидкості TruCam LTI 20/20, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України. Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCAM визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 N 437 і становить 1 рік. Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 № 193. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/23817, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 27.10.2021 р. та чинного до 27.10.2022 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000618, є придатним до застосування. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС 000618 зафіксував порушення саме Позивача, так як був наведений на його автомобіль, на фото зафіксовано саме його номер. Чинне законодавство не передбачає наявність дорожнього знаку 5.70 ПДР України, як обов`язкову умову притягнення осіб до відповідальності за порушення швидкісного режиму, а посилання позивача в цій частині є нелогічними. Отже, зазначений позивачем дорожній знак немає ніякого відношення до спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення. Як вбачається з листа ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 року № 22- 38/49 лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 відноситься до РУЧНИХ вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Тобто без триноги.

Судове засідання на підставі клопотання представника Департаменту патрульної поліції від 17.10.2023 року відкладено на 31.10.2023 року о 11-00 год.

23.10.2023 року ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, відповідно до якого просить задоволити позов. Відповідь на відзив обґрунтовує тим, що відзив на позовну заяву та додані до нього документи не підписані уповноваженою особою, а саме Черкасов Микола Миколайович не є особою, яка діє в межах самопредставництва Відповідача ( сформований витяг станом на 20.10.2023 року надається Суду до даної відповіді на відзив). Так Представником Відповідача додано до відзиву на позовну заяву електронну Довіреність, яка видана в порядку передоручення керівником Відповідача. Натомість до відзиву на підтвердження повноважень особи, яка підписала відзив, не додано інших необхідних документів: виписку з державного реєстру (в якій повинен бути зазначений представник Відповідача що підписав даний документ), а також документи що надають право діяти представнику від імені Відповідача на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), тобто без окремого доручення. Подання до суду даної довіреності не підтверджує наявності повноважень представляти юридичну особу в порядку самопредставництва, зважаючи на правову позицію, викладену в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №303/4297/20, аналогічна правова позиція наведена в багатьох останніх судових рішеннях Верховного суду (наприклад ухвала Верховного суду від 18.10.2023 у справі №902/533/23). Представник Відповідача у відзиві помилково зазначив про те, що працівником патрульної служби було дотримано всіх вимог щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення (с.3 та 4. Відзиву на позовну заяву). Так представник Відповідача описуючи загальні норми, як повинен діяти працівник поліції та наголошуючи що всіх водіїв ознайомлюють з певними документами та надають право скористатись правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в тому числі можливістю саме отримати правову допомогу, - жодним чином не спростував зазначені у позовній заяві порушення. Такі доводи представника Позивача є бланковими та використовуються в інших справах, про що свідчить ряд граматичних та змістових помилок по тексті даного відзиву. Відповідачем абсолютно надумано зазначено що Позивач не вимагав скористатись правовою допомогою, не дзвонив адвокату та іншим чином не користувався своїми правами. Натомість Позивачем неодноразово зазначено при розгляді справи про адміністративне правопорушення про бажання отримати правову допомогу в саме конкретного фахівця у галузі права (спеціаліста в розгляді справ про адміністративні правопорушення), та про порушення свої прав зазначено і в оскаржуваній Постанові про притягнення до адміністративної відповідальності. Однак, наголошує що працівник патрульної поліції не дав можливості завершити написання зауважень на постанові, та повні заперечення вже зазначені Позивачем при поданні позовної заяви. Також Позивач просив розглянути справу про адміністративне правопорушення в інший час та надати можливість подати письмові пояснення. Натомість у відзиві представником наведено загальні фрази та неспростовано незаконність дій працівників Відповідача. Окремо зазначаємо, що в порушення приписів КАС України Відповідачем не наведено доказів в підтвердження своєї позиції: зокрема відеозаписів, або інших доказів в порядку ст. 251 КУпАП. Обґрунтування, які наведені представником Відповідача щодо правомірності використання лазерного вимірювача швидкості TRUCAM LTI 20/20 серійний номер ТС 000618 є надуманими, оскільки у пункті 7 оскаржуваної постанови не зазначено, що до постанови додаються фотознімки та відеофіксація, відповідні матеріали також не надавались позивачу на його вимогу після зупинки транспортного засобу. З урахуванням наведеного долучення Представником відповідача до відзиву саморобних фотоматеріалів з даними транспортного засобу та певних даних GPS координат не підтверджує ні факту вчинення адміністративного правопорушення при зазначених у Постанові обставинах, та і не спростовує доводів Позивача щодо незаконності процедури притягнення до адміністративної відповідальності оскільки такий фотоматеріал не може вважатися належним та допустимими доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки відповідачем не дотримана процедура притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Саме такі правові висновки містяться в постановах Верховного Суду від 13.02.2020 року у справі N 524/9716/16-а, від 30.04.2020 року у справі N 524/1113/17, які, в силу положень ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" підлягають врахуванню усіма іншими судами при застосуванні вказаних норм права, та в багатьох постановах апеляційного адміністративного суду (зокрема Постанова від 18.11.2020 у справі № 357/4190/20). Окремо зазначає, що ні назви пристрою який здійснювалось фіксування швидкості, ні жодних документів на цей пристрій, тим більше документів про його сертифікацію чи інших листів, які долучені до відзиву при розгляді справи про адміністративне правопорушення на його клопотання (заяву) йому не надали та не повідомили. Позивач вважає, що відповідачем до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення адміністративних правопорушень.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити.

Представник Департаменту патрульної поліції у відзиві просив розгляд справи проводити без їх участі.

У відповідності до ст.205 КАС України суд розглянув справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

За приписами частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7424597 від 30.07.2023 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за ч.1 ст.122 КУпАП, у зв`язку з тим, що 30 липня 2022 року о 10 годині 23 хвилин останній керуючи транспортним засобом порушив допустиму швидкість руху у населеному пункті Гать, їхав 77 км/год при дозволених 50 км/год, при цьому перевищив на 27 км/год ТС6181, чим порушив п.12.4 ПДР. Порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 33 КУпАП Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті, що зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу.

Відповідно до ст.. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з п.12.4 правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.лінія розмітки або розділювальна смуга.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП встановлено, що Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Водночас, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Оскаржувана постанова не відповідає вимогам ч.3 ст. 283 КУпАП, оскільки в такій не зазначено технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис.(різниться з номером зазначеним в долучених фотозображеннях відповідача)

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі) не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Також, Суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі N 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі N 295/3099/17.

Крім цього, слід зазначити що позивач в позовній заяві стверджує, що заявляв поліцейському клопотання про надання правової допомоги під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак таке поліцейським залишено без реагування.

Відповідачем, жодними доказами не спростовано таке. Натомість, сама постанова містить запис позивача, про те що останній потребує адвоката. Інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Суд погоджується з твердженнями позивача, що такими діями поліцейський порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У той же час у ч. 3 ст. 62 Конституції України наголошується, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку інспектором) зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює положення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені судом обставини, оскільки відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами вчинення особою адміністративного правопорушення, а як наслідок правомірності винесення відносно позивача оскаржуваної постанови, своїми діями уповноважена особа значно погіршила становище особи та порушила основний принцип адміністративної відповідальності, такий як: законність, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, у зв`язку з чим вважає за необхідне скасувати оскаржувану постанову та закрити відповідну справу про адміністративне правопорушення, що з огляду на положення ч. 2 ст. 9 та ч. 3 ст. 286 КАС України буде належним та ефективним способом захисту прав позивача.

У відповідності до положень ст.139 КАС України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивача 536,80 грн. судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 14, 16, 72-77, 79, 241-246, 286 КАС України, суд,

вирішив:

Позовну заяву задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС№7424597 від 30.07.2023 року, відносно ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст. 122 КУпАП в сумі 340 грн., а відповідну справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів із дня його складення.

Суддя С. Й. Яворський