Справа № 320/16177/23
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

при секретарі Литвин С.В.

за участю:

представника позивача: Крилова Д.А.

представника відповідача: Воловоденко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бренд Проперті» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бренд Проперті» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Бренд Проперті») звернулося до суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у Київській області) в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 20.12.2022 року №133710705, форма «В3»;

- зобов`язати ГУ ДПС у Київській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленої Товариством з обмеженою відповідальністю «Бренд Проперті» за податковий період червень 2022 року в розмірі 8 865 094,00 грн., за податковий період липень 2022 року в розмірі 2883075,00 грн. та за податковий період серпень 2022 року в розмірі 88 633 650,00 грн. відповідно до абзацу 2 пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року зазначений адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 20.12.2022 №133710705.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, які з`явилися в призначене судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 30.01.2020 року ТОВ «Бренд Проперті» зареєстровано як юридична особа, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У період з 02.11.2022 по 08.11.2022, посадовими особами ГУ ДПС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Бренд Проперті» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень, липень та серпень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування до бюджету, за результатами якої було складено акт від 15.11.2022 №11340/10-36-07-05/43479830.

В акті перевірки вказано, що ТОВ «Бренд Проперті» були подані:

- податкова декларація з податку на додану вартість за червень 2022 року від 20.07.2022, в якій вказаного суму від`ємного значення, що перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання декларації - 10611034,00 грн., яка: підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податку - 8865094,00 грн.; зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду - 1745940,00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за липень 2022 року від 22.08.2022, в якій вказаного суму від`ємного значення, що перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання декларації - 4568342,00 грн., яка: підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податку - 2883075,00 грн.; зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду - 1685297,00 грн.;

- податкова декларація з податку на додану вартість за серпень 2022 року від 20.09.2022, в якій вказаного суму від`ємного значення, що перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання декларації - 10540242,00 грн., яка: підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податку - 8863350,00 грн.; зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду - 1677074,00 грн.

У акті перевірки вказано, що в охопленому перевіркою звітному періоді ТОВ «Бренд Проперті» не оформляло взаємовідносини з ризиковими контрагентами, відображення яких у бухгалтерському та податковому обліку вплинуло б на визначення у декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування.

Посадові особи контролюючого органу зазначили, що розпорядженням виконавчого органу Київської обласної державної ради (Київської обласної державної адміністрації) від 27.09.2021 № 602, ТОВ «Бренд Проперті» надано дозвіл на право користування пільгами з оподаткування підприємством та організаціям громадських організацій осіб з інвалідністю.

Також, в акті перевірки вказано, що надані позивачем до перевірки первинні документи, дані бухгалтерського обліку (оборотно-сальдових відомостей, аналізу рахунків, карток рахунків) підтверджують правомірність застосування норми пункту 8 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, в частині застосування пільгового оподаткування з ПДВ, у лютому-березні 2022 року та у липні-серпні 2022 року.

Контролюючий орган зазначив, що причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового кредиту (із зазначенням частки загальної суми податкового кредиту звітного (податкового) періоду, у якому виникло від`ємне значення ПДВ) є:

- окрім операцій, що оподатковується за ставкою ПДВ « 0» (відображені в розділі 3.1) ще здійснення імпортних операцій;

- протягом лютого 2022 року сплачено митним органам 8 711 109,00 грн.;

- протягом березня 2022 року сплачено митним органам 153 984,00 грн.;

- протягом червня 2022 року сплачено митним органам 0,00 грн.;

- протягом липня 2022 року сплачено митним органам 2 883 075,00 грн.;

- протягом серпня 2022 року сплачено митним органам 8 863 350,00 грн.

Причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (із зазначеннями частки загальної суми податкового кредиту звітного (податкового) періоду, у якому виникло від`ємне значення ПДВ) є ввезення на митну території України товарів та необоротних активів.

Імпорт товарів здійснено на умовах договору купівлі-продажу №MOD2021/21 від 05.10.2021 та додатків, що є невід`ємною частиною договору, укладеного позивачем з контрагентом MODERNTREND S.R.O., Прага, Чеська республіка.

В акті перевірки зазначено, що імпорт товарів за серпень 2022 року здійснено на умовах договору комісії №ВР-ВК-3 від 01.08.2022 та додатків до нього, укладеного між позивачем та контрагентом ТОВ «Бакота», договору комісії №MN-ВК-5 від 01.08.2022 та додатків до нього, укладеного між позивачем та ТОВ «Манавгат».

Також, в акті перевірки вказано, що якщо згідно з договором комісії комісіонер за рахунок комітента придбаває товари у нерезидента та при їх розмитненні здійснює оплату ПДВ до бюджету, то право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту виникає лише у комітента - власника таких товарів на підставі митної декларації, оформленої відповідно до вимог законодавства, в якій він має бути вказаний як одержував (власник) товару.

При цьому, комісіонер визначає податкові зобов`язання за операцією з надання комісійної послуги, за яку він отримує оплату, виходячи з суми комісійної винагороди, за правилом першої події: або за датою отримання винагороди від комітента на поточний рахунок; або за датою підписання акта наданих послуг.

Станом на момент проведення перевірки та станом на момент реєстрації результатів перевірки, відсутні виписані первинні документи щодо визначення податкових зобов`язань за операцією з надання комісійної послуги, за яку він отримує плату, та відповідно, згідно даних ЄРПН - відсутня виписана та зареєстрована податкова накладна щодо визначення податкових зобов`язань за операцією з надання комісійної послуги, за яку ТОВ «Бакота» отримує плату.

Згідно виписки банку ТОВ «Бренд Проперті», за липень та серпень 2022 року, відсутня оплата здійснених послуг комісії ТОВ «Бакота» та ТОВ «Манавгат» (контрагенти позивача).

Посадові особи контролюючого органу дійшли висновку, що дії згідно договорів комісії №ВР-ВК-3 від 01.08.2022 та №MN-ВК-5 від 01.08.2022, які комісіонери контрагенти за дорученням комітента, тобто ТОВ «Бренд Проперті» здійснювали від свого імені та за рахунок комітента за обумовлену цими договорами винагороду, не можуть вважатись завершеними.

Контролюючий орган зазначив про порушення позивачем вимог підпункту «б» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, оскільки дії договору не завершені, що тягне за собою їх розгляд як таких, що порушені.

У зв`язку з цим, податковий орган вважає, що у позивача фактично відсутнє право на отримання бюджетного відшкодування ПДВ за договором комісії №ВР-ВК-3 від 01.08.2022 та №MN-ВК-5 від 01.08.2022 до моменту повного виконання умов договору.

Таким чином, ТОВ «Бренд Проперті» відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування ПДВ за червень 2022 року у розмірі 8 865 094,00 грн., за липень 2022 року у розмірі 2 883 075,00 грн. та за серпень 2022 року в розмірі 8 863 350,00 грн.

Не погоджуючись з висновками контролюючого органу, які викладені акті перевірки, позивач подав до ГУ ДПС у Київській області заперечення, за результатами розгляду яких контролюючий орган листом від 13.12.2022 №16338/12/10-36-07-05, залишив без змін висновки акта від 15.11.2022 №11340/10-36-07-05/43479830, в частині відмови в бюджетному відшкодуванні по декларації за червень, липень та серпень 2022 року.

На підставі висновків ГУ ДПС у Київській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.12.2022 року №133710705, в якому вказано про виявлення відсутності права на отримання бюджетного відшкодування за період червень, липень та серпень 2022 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у розмірі 20 611 519,00 грн. (далі по тексту - оскаржуване ППР).

Не погоджуючись з правомірністю оскаржуваного ППР, позивач подав скаргу до Державної податкової служби України.

Рішенням ДПС України від 31.03.2023 №7980/6/99-00-06-01-03-06 скаргу ТОВ «Бренд Проперті» залишено без розгляду.

Вважаючи оскаржуване ППР необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган в акті перевірки конкретно не вказав, у чому саме полягало порушення позивачем податкової дисципліни при формуванні ним податкового кредиту за операціями з імпортування товарів, здійсненими з контрагентами MODERNTREND S.R.O., DERIVADA VARIAVEL-UNIPESSOAL LDA., DIAMONDS GROUP SPRL, ПОГ «Колос».

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що контролюючим органом під час проведення перевірки підтверджено обставини сплати ТОВ «Бренд Проперті» податку на додану вартість під час митного оформлення товару.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин -, тобто станом на момент винесення оскаржуваного ППР) (далі по тексту - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з абзацом «в» пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.

Частина 2 пункту 198.2 статті 198 ПК України регламентує, що для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов`язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Відповідно до частини першої пункту 187.8 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

За змістом пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За правилами пункту 201.12 статті 201 ПК України у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку. Для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається податкова накладна, складена платником за такими операціями та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові зобов`язання за якою включені до податкової декларації відповідного звітного періоду.

Згідно з частиною першою статті 74 Митного кодексу України імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.

Аналіз наведених положень податкового законодавства свідчить, що з моменту подання платником податків митної декларації для митного оформлення ввезених на митну територію України товарів у останнього виникають відповідні податкові зобов`язання зі сплати податку на додану вартість. Після сплати цього податку до бюджету платник податків набуває право на віднесення таких сум до податкового кредиту відповідного періоду. Таке розуміння норм Податкового кодексу України відповідає характеру і змісту правового регулювання податку на додану вартість та суті його адміністрування, оскільки право на податковий кредит перебуває у прямій залежності саме від факту сплати відповідної суми податку на додану вартість до бюджету. При цьому митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, є належним документом, що посвідчує право на віднесення сплачених сум податку на додану вартість до податкового кредиту за відповідний період, оскільки вона підтверджує фактичну сплату суми податку до відповідного бюджету.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.06.2020 у справі №820/2015/16, від 14.06.2022 у справі № 0870/4828/12.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, спірні правовідносини виникли у зв`язку з постачанням на адресу ТОВ «Бренд Проперті» товарно-матеріальних цінностей в режимі імпорту за контрактом, укладеним з MODERNTREND S.R.O. (Прага, Чеська Республіка) від 05.10.2021 та за контрактом, укладеним з Fourteen Testil Konfeksion Sanayitic. LTD.STI, через комісіонера - ПОГ «Колос», який діяв на підставі Договору комісії №27/09/2021 від 27.09.2021.

В матеріалах справи наявні вантажно-митні декларації, які також були надані під час проведення перевірки, на підставі яких ТОВ «Бренд Проперті» здійснювало ввезення товару на митну територію України.

Також, до матеріалів справи позивачем долучено копії платіжних доручень які підтверджують сплату податку на додану вартість у спірному розмірі.

У свою чергу, контролюючим органом жодних зауважень щодо форми та відомостей зазначених у вантажно-митних деклараціях в акті перевірки не наведено, як і не вказано про дані обставини під час розгляду даної справи судами попередніх інстанцій.

При цьому, в акті перевірки, податковим органом вказано про те, що саме ТОВ «Бренд Проперті» сплачено митні платежі, в т.ч. ПДВ 20%, за імпорт товару, який поставлено в рамках договорів комісії.

Відповідно, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що у зв`язку з цим, позивач має право на включення такої суми податку до складу податкового кредиту звітного періоду, в якому відбулося оформлення відповідної митної декларації.

Окрім цього в акті перевірки зафіксовано обставини здійснення ТОВ «Бренд Проперті» імпорту та подальшої реалізації ним імпортованого товару в межах власної господарської діяльності, що, у свою чергу підтверджує ті обставини, що імпортований товар надійшов у вільний обіг.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що враховуючи наведені обставини справи, з урахуванням положень пункту 201.12 статті 201 Податкового кодексу України, у взаємозв`язку із частиною 1 статті 74 Митного кодексу України, та з огляду на зміст митних декларацій, право ТОВ «Бренд Проперті» на отримання бюджетного відшкодування підтверджено належними та достатніми доказами.

Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.10.2023 року по справі №640/16289/22.

Правовими положеннями ч.5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо тверджень контролюючого про ненадання позивачем копій платіжних доручень під час проведення перевірки, які підтверджують сплату податку на додану вартість і, як наслідок формування висновку про не підтвердження сплати такого податку ТОВ «Бренд Проперті», суд зазначає, що в даному випадку первинним документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства і яка безпосередньо підтверджує сплату такого податку.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що документи повинні розглядатися виходячи з їх змісту, а не особливостей їх оформлення. Подання декларації до митних органів є юридично значимим фактом, який тягне за собою виникнення обов`язків зі сплати податків, а тому, відповідно, датою виникнення податкових зобов`язань є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Отже, враховуючи факт сплати ТОВ «Бренд Проперті» митним органам податку на додану вартість при імпорті товарів у відповідний податковий період підтверджений належним чином оформленими митними деклараціями та не заперечувався контролюючим органом, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість прийняття відповідачем оскаржуваного ППР.

Відповідно до ч. 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість, відповідачем в порушення наведеного положення не було виконано покладений на нього обов`язок доказування правомірності прийнятого ним оскаржуваного ППР.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що оскаржуване ППР від 20.12.2022 року №133710705 є протиправним та підлягає скасуванню.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи оскаржувані рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

При цьому, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію, яка висвітлена в п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003, а саме: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)».

Щодо інших доводів апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено 23.11.2023 року