Справа № 300/3959/23
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" листопада 2023 р. справа № 300/3959/23
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1
до Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації
про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення певних дій,
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ) 26.06.2023 звернувся в суд з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації (надалі, також відповідач, Управління соціального захисту населення Калуської РДА) в якій просить:
- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Калуської РДА щодо відмови в укладенні з ОСОБА_1 договору про надання соціальних послуг з догляду ОСОБА_2 на непрофесійній основі;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Калуської РДА повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про укладення договору про надання соціальних послуг з догляду на професійній основі за його мамою ОСОБА_2 відповідно до вимог Порядку надання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду, без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 , є єдиним сином ОСОБА_2 (надалі, також ОСОБА_2 ), яка є особою з інвалідністю 1-ї групи довічно і потребує постійного стороннього догляду. Позивач проживав разом із матір`ю та у зв`язку з відсутністю інших близьких родичів з 2020 року здійснював за нею догляд на непрофесійній основі до грудня 2022 року. Після закінчення строку попереднього догляду, в лютому 2023 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Калуської РДА із заявою для оформлення догляду за матір`ю, надавши відповідний пакет документів. Висновком про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг відмовлено в наданні соціальних послуг з догляду за ОСОБА_2 , у зв`язку із тим що під час комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг ОСОБА_2 набрала більше 54 балів, а для призначення компенсації необхідно набрати від 0-54 балів. У подальшому рішенням Управління соціального захисту населення Калуської РДА від 09.03.2023 позивачу відмовлено в призначенні компенсації. ОСОБА_1 вважає, що Висновок про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, який був складений без зазначення дати його складення за участі представників відповідача, суперечить медичним документам його матері ОСОБА_2 , які слід враховувати при вирішенні питання про її потребу в отриманні соціальних послуг. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 04.07.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.
У встановлений судом строк недоліки позовної заяви усунуто, тому ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 43-44).
Також пунктом 5 резолютивної частини цієї ухвали витребувано у відповідача належним чином оформлені копії всіх матеріалів, за результатами розгляду заяви позивача про згоду надавати соціальні послуги з догляду своєї матері на непрофесійній основі.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на поштову адресу суду 07.08.2023 (а.с.48-49). У поданому відзиві №1378/01-07 від 02.08.2023 представник відповідача вказала на безпідставність позовних вимог. На підтвердження своєї позиції зазначила, що ОСОБА_1 звернувся в Центр надання адміністративних послуг Долинської територіальної громади Калуського району 09.02.2023 із заявою про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі своїй мамі ОСОБА_2 , яка в свою чергу подала 09.02.2023 заяву про згоду отримувати соціальні послуги. Центр надання адміністративних послуг 10.02.2023 передав до Відділу адміністративного забезпечення №1 (м.Долина) управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації документи для призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. Комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг здійснюється Комісією Долинської міської ради територіальної громади, яка подала Висновок про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі. У даному Висновку зазначено, що особа не потребує надання соціальних послуг з догляду, тому відповідно прийнято рішення про відмову в призначенні компенсації. Вважає таку відмову правомірною, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.
Відповідно до довідки серії ПОЛ-К-82 №028479 від 03.03.1988 ОСОБА_3 визнана особою з інвалідністю І групи безстроково та потребує догляду (а.с. 11). В подальшому, рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 04.01.2012 у справі №2-135/2012 ОСОБА_3 присвоєно прізвище « ОСОБА_4 ».
Згідно з Висновком №18/2 від 25.01.2023 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, складеним Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медичної допомоги» Долинської міської ради Івано-Франківської області, ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (а.с. 22).
Позивач 09.02.2023 звернувся до Центру надання адміністративних послуг Долинської міської ради із заявою (зареєстрована 10.02.2023) про надання компенсації, разом з якою, серед іншого, подано висновок лікарської комісії медичного закладу щодо потреби в догляді громадян похилого віку, висновок лікарської комісії медичного закладу щодо потреби в догляді невиліковно хворих осіб, що підтверджується талоном про реєстрацію адміністративної процедури (а.с. 26).
Стосовно ОСОБА_2 здійснено комплексне визначення індивідуальних потреб, за результатами якого складено висновок (дату не зазначено) про те, що ОСОБА_2 не потребує надання соціальних послуг з догляду. Причина відмови: за результатами комплексного визначення індивідуальних потреб сума балів становить більше 54 балів (а.с. 27).
Рішенням про призначення компенсації від 09.03.2023 визначено, що ОСОБА_2 не має права на державну соціальну допомогу за висновком акту обстеження спільного проживання (а.с. 28).

Вважаючи протиправними дії відповідача, щодо відмови в укладенні договору про надання соціальних послуг з догляду ОСОБА_2 на непрофесійній основі, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд, при вирішенні даної справи, керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах визначає Закон України «Про соціальні послуги» № 2671-VIII від 17.01.2019 (надалі, також - Закон №2671-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №2671-VIII соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України; надавачі соціальних послуг - юридичні та фізичні особи, фізичні особи - підприємці, включені до розділу "Надавачі соціальних послуг" Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг.

Статтею 8 Закону №2671-VIII визначено, що суб`єктами системи надання соціальних послуг є: 1) уповноважені органи у сфері надання соціальних послуг; 2) отримувачі соціальних послуг; 3) надавачі соціальних послуг; 4) об`єднання працівників системи надання соціальних послуг; 5) об`єднання надавачів соціальних послуг; 6) об`єднання отримувачів соціальних послуг.

Згідно з частинами 6 і 7 статті 13 Закону №2671-VIII фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: 1) особами з інвалідністю I групи; 2) дітьми з інвалідністю; 3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; 4) невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; 5) дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органу, потребують паліативної допомоги. Перелік зазначених тяжких захворювань, розладів, травм, станів дітей, яким не встановлено інвалідність, затверджує Кабінет Міністрів України.

Фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд.

Відповідно до статті 21 Закону №2671-VIII рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг за рахунок бюджетних коштів приймає структурний підрозділ з питань соціального захисту населення уповноважених органів системи надання соціальних послуг, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 11 цього Закону.

Рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг приймається протягом 10 робочих днів з дня одержання заяви, звернення, повідомлення про надання соціальних послуг за результатами оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах. Рішення про відмову у наданні соціальної послуги може бути оскаржено у судовому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону №2671-VIII договір про надання соціальних послуг укладається в письмовій формі між надавачем та отримувачем соціальних послуг чи його законним представником.

Типовий договір про надання соціальних послуг затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Постановою Кабінет Міністрів України №859 від 23.09.2020 затверджено Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (надалі, також - Порядок №859).

Згідно з пунктом 1 Порядку №859 цей Порядок встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг (далі - фізична особа, яка надає соціальні послуги) особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (далі - соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі) та є: особами з інвалідністю I групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органів, потребують паліативної допомоги відповідно до переліку тяжких захворювань, розладів, травм, станів, що дають право на одержання державної допомоги на дитину, якій не встановлено інвалідність, надання такій дитині соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 1161 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 9, ст. 306).

Якщо у зв`язку з введенням в Україні або окремих її місцевостях надзвичайного або воєнного стану фізична особа, яка надає соціальні послуги, та особа, якій вона надає соціальні послуги з догляду, стали внутрішньо переміщеними особами, компенсація призначається і виплачується за новим місцем їх проживання/перебування.

Пунктом 3 Порядку №859 визначено, що компенсація не призначається: 1) фізичним особам, які надають соціальні послуги особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку, якщо такі особи отримують: соціальні послуги з догляду вдома, паліативного, стаціонарного догляду; виплати на догляд відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» (крім осіб з інвалідністю з дитинства I групи); 2) фізичним особам, які надають соціальні послуги та отримують допомогу на догляд відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу»; 3) фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на професійній основі. п.6. - Для отримання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги, подаються до уповноваженого органу заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та документи/відомості у паперовій або електронній формі, зазначені в пункті 7 цього Порядку.

Особою/законним представником особи, яка потребує надання соціальних послуг, подається заява про згоду отримувати соціальні послуги.

Відповідно до пункту 14 Порядку №859 компенсація призначається з місяця звернення за нею, якщо протягом місяця з дня звернення подано всі необхідні документи. Рішення про призначення компенсації або про відмову в її наданні приймається уповноваженим органом протягом 10 днів з дати подання документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку, і наступного дня після його прийняття надсилається фізичній особі, яка надає соціальні послуги.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України №407 від 09.03.2021 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я» затверджено форму первинної облікової документації № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» та інструкцію щодо її заповнення (надалі, також - Інструкція).

Згідно з Інструкцією щодо заповнення форми первинної облікової документації №080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги (пункт 2 Інструкції).

Висновок надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859 (пункт 4 ).

У пункті 4 Висновку вказуються рекомендовані соціальні послуги: денного догляду, догляду вдома, паліативного догляду вдома; отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (пункт 7 Інструкції).

Висновок призначений для надання до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчих органів міської, міста обласного значення, районної в місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, або до структурного підрозділу, що визначений договором про співробітництво територіальних громад для вирішення питання призначення особі соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (пункт 9 Інструкції).

Особам, яким встановлено інвалідність безстроково, висновок видається безстроково. Особам, яким інвалідність встановлена на певний строк, висновок видається на строк не більше ніж до завершення строку встановлення їм інвалідності, але не менше ніж на 12 місяців. Іншим категоріям осіб висновок видається на 12 місяців з дати видачі (пункт 11 Інструкції).

Як встановлено судом вище, підставою відмови у встановленні догляду ОСОБА_2 слугувало те, що за результатами комплексного визначення індивідуальних потреб встановлено, що ОСОБА_2 не потребує надання соціальних послуг з догляду.

Також у Рішенні про призначення компенсації від 09.03.2023 зазначено, що ОСОБА_2 не має права на державну соціальну допомогу за висновком акту обстеження спільного проживання (а.с. 28).

Відповідно до абзаців 1,2 пункту 6 Порядку №859 для отримання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги, подаються до уповноваженого органу заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та документи/відомості у паперовій або електронній формі, зазначені в пункті 7 цього Порядку, а особою/законним представником особи, яка потребує надання соціальних послуг, подається заява про згоду отримувати соціальні послуги.

Як підтверджено матеріалами справи ОСОБА_1 09.02.2023 звернувся до Центру надання адміністративних послуг Долинської міської ради із заявою (зареєстрована 10.02.2023) про надання компенсації. До такої заяви ОСОБА_1 додав згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі своїй мамі ОСОБА_2 . Водночас, ОСОБА_2 звернулась з відповідною заявою про згоду отримувати соціальні послуги від ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки серії ПОЛ-К-82 №028479 від 03.03.1988 матір позивача визнана особою з інвалідністю І групи безстроково та потребує догляду.

Згідно з Висновком №18/2 від 25.01.2023 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, складеним Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медичної допомоги» Долинської міської ради Івано-Франківської області за формою №080-4/о, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України №407 від 09.03.2021, ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

З приписів пункту 14 Порядку №859 вбачається, що для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею складається акт про проведення обстеження сім`ї фахівцями уповноваженого органу. Форма акта про проведення обстеження сім`ї затверджується Мінсоцполітики.

Якщо фізична особа надає соціальні послуги за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, але має інше зареєстроване місце проживання, обстеження сім`ї для встановлення факту догляду є обов`язковим.

Наказом Міністерства соціальної політики України №37 від 29.01.2021 «Про затвердження форм документів, необхідних для призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» затверджено форму акта про проведення обстеження сім`ї.

При цьому основними положеннями такого акту є відомості про те, що особа, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі: проживає / не проживає разом із фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі; періодичні надання соціальних послуг та висновок-рекомендація про призначення (не призначення) компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Відповідно до акту обстеження від 25.01.2023 Долинської міської ради, в ході обстеження встановлено, що син ОСОБА_2 ОСОБА_1 є зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1 , а фактично проживає з мамою в АДРЕСА_2 і здійснює за нею догляд (а.с. 25).

Також в акті №9 від 03.02.2023 проведення обстеження сім`ї, складеному відповідальними особами структурного підрозділу з питань соціального захисту населення за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України №37 від 29.01.2021, з приводу рекомендацій щодо призначення компенсації вказано «на розгляд комісії з комплексного визначення індивідуальних потреб».

Водночас суд зазначає, що питання наявності порушень функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися, і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, не можуть вирішуватися під час складання акта про проведення обстеження сім`ї.

До того ж у спірному випадку, а також у акті №9 від 03.02.2023 не зазначено, що ОСОБА_2 не потребує догляду чи не має права на державну соціальну допомогу, а тільки вирішення питання про призначення компенсації передано на розгляд комісії з комплексного визначення індивідуальних потреб.

Таким чином, безпідставним є зазначення відповідачем у Рішенні про призначення компенсації від 09.03.2023 того, що ОСОБА_2 не має права на державну соціальну допомогу за висновком акту обстеження спільного проживання.

Окрім цього, суд вважає помилковими доводи відповідача стосовно відсутності у ОСОБА_2 потреби в отриманні догляду згідно висновку про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг з догляду на професійній основі, оскільки такий висновок суперечить медичним документам ОСОБА_2 , які, на думку суду, слід враховувати при вирішенні питання про потребу в отриманні соціальних послуг (Висновку про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №18/2 від 25.01.2022, яким рекомендовано отримання ОСОБА_2 соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи).

Висновок про те, що ОСОБА_2 не потребує догляду є помилковим, сформований всупереч Порядку №859, а також із порушенням наказу Міністерства соціальної політики України №37 від 29.01.2021 «Про затвердження форм документів, необхідних для призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі».

До того ж, як вбачається з назви такого висновку, він складений за результатами визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг з догляду на професійний основі, в той час як між позивачем та його матір`ю має місце вирішення питання щодо надання послуг з догляду на непрофесійній основі.

Водночас, саме наявність виданої форми первинної облікової документації №080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» засвідчує неможливість ОСОБА_2 самостійно пересуватися та самообслуговуватися, а також її потребу в соціальній послузі.

Також суд звертає увагу, що у період з вересня 2020 року по листопад 2022 року позивач отримував компенсацію по догляду за матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 18).

Окрім цього, у спірному випадку суд не встановив обставин, за наявності яких відповідна компенсація згідно положень Порядку №859 не призначається.

Водночас, оцінюючи наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в укладенні з ОСОБА_1 договору про надання соціальних послуг з догляду та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про укладення договору про надання соціальних послуг з догляду на професійній основі за його матір`ю, слід зазначити таке.

Як встановлено судом вище, позивач звертався до Центру надання адміністративних послуг Долинської міської ради із заявою про надання компенсації, а не із заявою про укладення договору про надання соціальних послуг з догляду. Укладенню такого договору між надавачем та отримувачем соціальних послуг (його законним представником) має передувати саме прийняття рішення про встановлення догляду.

Також позивач у позовних вимогах (в зобов`язальній частині) помилково просить повторно розглянути його заяву про укладення договору про надання соціальних послуг з догляду на професійній основі відповідно до Порядку №859. Зазначений Порядок №859 встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд, що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності саме на непрофесійній основі.

Таким чином, суд вважає, що за результатами розгляду цієї справи слід визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 відповідно до Порядку №859 та зобов`язати відповідача повторно розглянути зареєстровану 10.02.2023 заяву позивача про призначення компенсації як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 відповідно до вимог Порядку №859, з урахуванням висновків суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до наявних в матеріалах справи квитанцій (копій квитанцій) до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН2813754 від 22.06.2023 та №0.0..1 від 13.07.2023 позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою сплачено судовий збір в загальному розмірі 1073,60 грн (а.с. 1, 41).

Також позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 3 000,00 грн, з приводу чого суд зазначає таке.

Стаття 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види судових витрат, відповідно до частини 1 якої, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 3 статті 132 даного Кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно частини 2 цієї ж статті, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з пунктом 1 частини 3 зазначеної статті КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження надання адвокатом Кажуком Василем Богдановичем (надалі, також ОСОБА_5 ) правничої допомоги та понесення позивачем витрат надано:

- копію договору про надання правової допомоги від 10.04.2023 (а.с. 29);

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ №000996, виданого 29.10.2014 ОСОБА_5 (а.с. 30);

- копію ордера серії АТ №1042388 від 21.06.2023, виданого адвокатом Кажуком В.Б. на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 10.04.2023 в Івано-Франківському окружному адміністративному суді (а.с. 31).

- акт виконаних робіт від 21.06.2023, відповідно до якого адвокат Кажук В.Б. виконав, а клієнт ОСОБА_1 прийняв наступні юридичні послуги згідно договору про надання правової допомоги від 10.04.2023 всього на суму 3 000,00 грн.:

1) правнича допомога, пов`язана з підготовкою до складення позову (вивчення нормативно-правової бази, судової практики по аналогічних справах, правової позиції Верховного Суду). Аналіз доказів. 500,00 грн; 50 хв;

2) Складення адміністративного позову 2400,00 грн; 4 год.

Також в зазначеному акті визначено витрати, пов`язані з друком документів по справі в розмірі 100 грн (з розрахунку 25 х 4) (а.с. 32).

- квитанцію №06 від 10.04.2023 про прийняття ОСОБА_5 від ОСОБА_1 гонорару в сумі 3000,00 грн за надання правової допомоги (а.с. 33).

Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України, від 28.11.2002 у справі Лавентс проти Латвії заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, їх розмір є розумним та обґрунтованим.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність №5076-VI від 05.07.2012 договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Отже, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм їхньої дійсності та необхідності, а також критерієм розумності їхнього розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012 визначено, що видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правничої допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правничої допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Суд зазначає, що визначені в акті виконаних робіт від 21.06.2023 витрати, пов`язані з друком документів по справі в розмірі 100 грн не є різновидом витрат на правову допомогу, а тому не підлягають розподілу за результатами розгляду цієї справи як витрати на правову допомогу.

За таких обставин, підтвердженими витратами позивача на правничу допомогу адвоката є витрати в розмірі 2 900,00 грн. При цьому, вказана сума витрат є співмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами та наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт та надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони. Заперечень щодо співмірності заявленої позивачем суми витрат на правову допомогу представником відповідача не надано.

Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача частина сплачених ним судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1 450,00 грн, що пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Також підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача частина сплаченої суми судового збору в розмірі 536,80 грн, що пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 263, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №859 від 23.09.2020.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації повторно розглянути зареєстровану 10.02.2023 заяву ОСОБА_1 про призначення компенсації як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №859 від 23.09.2020.

У задоволенні решти вимог позовної заяви відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог сплачену суму судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 450 (одна тисяча чотириста п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

відповідач - Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації, адреса: вул. Чорновола, 12, м. Калуш, Івано-Франківська обл., 77300, код ЄДРПОУ - 03193436.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.