Справа № 182/6207/21
Суддя: Рунчева О. В.
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/6207/21
Провадження № 2-а/0182/16/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.11.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., секретаря Власенко Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В СТ А Н О В И В:

ОСОБА_1 17.09.2021 року звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, посилаючись на наступні обставини.

11.09.2021 року от 17 годині 21 хвилині він керував автомобілем ВАЗ 2103, державний номер НОМЕР_1 по вулиці Херсонській в м.Нікополь Дніпропетровської області. Його автомобіль рухався у напрямок виїзду з м.Нікополь, де біля автобусної зупинки «вулиця Добролюбова», попереду заправочної станції «НЕФТЕК» він був несподівано зупинений патрульними поліцейськими, які знаходяться позаду руху у патрульному автомобілі №4183.

Після того як його було зупинено, він вийшов зі свого автомобіля та запитав поліцейських, які йому не представилися, про причини зупинки. У відповідь йому було повідомлено поліцейськими, що він керував автомобілем з порушенням правил ременя безпеки, так як на їх погляд він не користувався ременем безпеки, після чого поліцейськими негайно було складено протокол про правопорушення з винесенням постанови від 11.09.2021 БАБ №106980 щодо накладення на нього штрафу у розмірі 510 грн. за ст.121-5 КУпАП, як порушення правил безпеки ременями.

Вказану постанову він вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки відсутні будь-які докази щодо підтвердження його вини чи інші обставини, що мають значення для справи. Поліцейські перед тим як його зупинили, рухалися позаду його автомобіля та їм ні як не можливо було встановити, що він не був пристебнутий ременем безпеки. З підстав чого дії поліцейських є неправомірними та не законними.

Таким чином просить суд скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії БАБ №00106980 від 11.09.2021 року.

Ухвалою судді від 06.12.2021 року вказаний адміністративний позов прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відкрито провадження по справі (а.с.13-14).

Ухвалою судді від 16.01.2023 року було замінено первісного відповідача Нікопольський РУП ГУНП в Дніпропетровській області належним відповідачем Головне управління національної поліції в Дніпропетровській області (а.с.25-26).

У відповідності до ч. 1 ст. 268 КАС України відповідача та інших учасників справи було негайно повідомлено про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву, запропоновано надати адміністративний матеріал відносно позивача.

07.02.2023 року на адресу суду від юрисконсульта відділу правового забезпечення ГУНП в Дніпропетровській області Ізотової Т. надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 згідно якого відповідач просив залишити позовну заяву без задоволення, мотивуючи наступним. Так, відповідач вважає вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими, оскільки 11.09.2021 року інспектором відділу реагування поліції патрульної поліції Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Шамрицьким В.О. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №106980 з причини того що позивач ОСОБА_1 під час керування автомобілем ВАЗ 2103, держ.номер НОМЕР_2 .О. по вул.Херсонській в м.Нікополь Дніпропетровської області порушив правила ременя безпеки, а саме під час керування їхав без ременя безпеки, чим скоїв правопорушення передбачене ч.5 ст.121 КУпАП. Враховуючи викладене, в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.5 ст. 121 КУПАП України. Також відповідач зазначає,що постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 11.09.2021 року серії БАБ №106980 складена з дотриманням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395. Відповідно до ст..251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

31.05.2023 року на адресу суду від юрисконсульта відділу правового забезпечення ГУНП в Дніпропетровській області Талалаєва О. надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 згідно якого відповідач просив залишити позовну заяву без задоволення. Також просять розглядати справу за відсутності представника ГУНП в Дніпропетровській області.

Від позивача ОСОБА_1 до суду подано заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі (а.с.22).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що інспектором ВРПП Нікопольського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області Шамрицьким В.А. відносно ОСОБА_1 складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 106980 від 11.09.2021 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та до останнього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 11.09.2021 року о 17 год. 21 хв., у м. Нікополі по вул.Херсонській, керував автомобілем «ВАЗ-2103» державний номерний знак НОМЕР_2 .О. який обладнаний засобами активної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3.в ПДР, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП. (а.с.12).

У своєму позові позивач не погоджується з тим, що ним було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 5 ст. 121 КУпАП та зазначає про відсутність належних та допустимих доказів, що підтверджували факт його неправомірних дій.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з пунктом 2.3в Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами та тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 23 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ч. 5 ст.121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно положень ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду справа №660/575/16-а від 31.01.2018 року.

У пунктах 70-71 рішення по справі Рисовський проти України (29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу належного урядування, зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Відповідно до закріпленого в ст.62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі Дактарас проти Литви від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі Салабіаку проти Франції від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №15 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по свій правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Отже суд вважає, що в даній ситуації не знайшов свого підтвердження той факт, що ОСОБА_1 порушив п. 2.3.в ПДР, що дає підстави стверджувати про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відповідачем не надано суду достатніх та вагомих доказів вини у інкримінованому ОСОБА_1 , що в свою чергу ставить під сумнів правомірність винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вказаного, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, який був відповідачем у даній справі, на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 450,00 грн., які підтверджуються квитанцією про сплату судового збору.

Керуючись ст. ст.5, 19-21, 122, 159-164, 242, 244-245 КАС України, ст.ст. 122, 251, 283-284 КУпАП, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №106980, складену інспектором ВРПП Нікопольського районного управління поліції Головного управління поліції у Дніпропетровській області Шамрицьким Віталієм Анатолійовичем, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 450,00 (чотириста п`ятдесят гривень 00 коп.) грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя: О. В. Рунчева