Справа № 640/20308/21
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Кобаля М.І., Костюк Л.О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 до Ради адвокатів міста Києва, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсним свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Ради адвокатів міста Києва, третя особа - ОСОБА_2 , у якому просив суд визнати недійсним свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6055 від 08.02.2018, видане Радою адвокатів міста Києва на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва №6 від 18.01.2018 на ім`я ОСОБА_2 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року провадження в адміністративній справі № 640/20308/21 закрито, оскільки між позивачем та відповідачем відсутні ознаки будь-якого спору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року повністю, а справу повернути до суду першої інстанції для належного розгляду у новому складі суду.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є абсолютним, незаконним, необґрунтованим, несправедливим, упередженим та немотивним грубим свавіллям, прийнятим з порушенням права позивача на справедливий і публічний розгляд з недотриманням верховенства права, таким, яке прийняте з грубим порушенням норм міжнародного, національного, матеріального та процесуального права, без письмового спростування письмових та речових доказів наданих до суду позивачем, як з боку суду так і з боку учасників судового процесу. Апелянт наголошує, що у зв`язку з тривалим розглядом справи у нього виникають проблеми, позивач несе «нічим не оправдані збитки» через незаконне стягнення з нього правової допомоги на користь «фіктивних адвокатів», які такої адвокатської та правової допомоги не надавали.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Завданням адміністративного судочинства згідно із частиною першою статті 2 КАС є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту .

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 КАС).

КАС регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем оскаржується чинність свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6055 від 08.02.2018, видане Радою адвокатів міста Києва на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва №6 від 18.01.2018 на ім`я ОСОБА_2 . Зокрема, апелянт зазначає, що між ним та адвокатом ОСОБА_2. укладено договір про надання правничої допомоги №12/11-1 від 12.11.2020 року у справі №755/15843/20, вартість наданих послуг складає 10 000 грн. У зв`язку із незгодою щодо процесуальних дій адвоката ОСОБА_2. у рамках здійснення представництва позивача у справі № 755/15843/20, останнім подавались численні звернення та скарги до Ради адвокатів міста Києва. Позивача поінформовано, що ОСОБА_2 не є адвокатом, відносно неї відсутні відомості у ЄРАУ, що в свою чергу унеможливлює її притягнення до дисциплінарної відповідальності.

За таких обставин, позивач дійшов висновку, що свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6055 від 08.02.2018, наявне у третьої особи, має бути в судовому порядку визнано недійсним, а рішення про його видачу - протиправним.

На підставі системного аналізу встановлених вище обставин справи, колегія суддів вбачає відсутність порушених прав та інтересів позивача діями або ж бездіяльністю Ради адвокатів міста Києва; відсутність будь-якого спору між сторонами, зокрема публічного-правового.

Так, за визначенням термінів, наведених у статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір це спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Колегія суддів зауважує, що свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6055 від 08.02.2018 на ім`я ОСОБА_2 є індивідуальним актом та його прийняття, чинність чи скасування само по собі не несе для позивача жодних правових наслідків. Позивач не є учасником правовідносин щодо видання та анулювання спірного свідоцтва між його надавачем (Рада адвокатів м. Києва) та отримувачем - ОСОБА_3 .

Крім того, в контексті зазначеного, колегія суддів вважає за необхідне акцентувати увагу апелянта на тому, що відповідно до п.5 ч.1 ст. 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» - право на заняття адвокатською діяльністю припиняється шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю у разі встановлення факту надання недостовірних відомостей для отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та складення присяги адвоката України. Рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю приймається кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури.

Обов`язковою умовою надання правового захисту адміністративним судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Тобто, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке безпосередньо і реально порушує права чи обов`язки позивача.

Дійсного порушення прав позивача Радою адвокатів міста Києва судом апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому, поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства», в даному випадку слід тлумачити в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові № 420/14973/21 від 27.07.2022 за подібних правовідносин.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Отже, судом першої інстанції ухвалено судове рішення з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року слід залишити без змін.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування ухвали суду, а тому, відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року у справі №640/20308/21- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді М.І. Кобаль

Л.О. Костюк