Справа № 380/19701/23
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2023 рокусправа № 380/19701/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 01.03.2023 № 76 про відмову у призначенні грошової допомоги;

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити нарахування та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій оскільки у позивача наявний достатній спеціальний стаж, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення на підставі п. е - ж ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, а саме служба у період із 16 листопада 1988 року по 15 жовтня 1990 року в Збройних силах Радянської Армії на посаді лікаря.

Ухвалою судді від 28.08.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою від 09.10.2023 суддя відкрила спрощене провадження в адміністративній справі.

Ухвалою від 13.10.2023 суд залучив до участі у справі другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду в м. Києві (вул. Бульварно Кудрявська, 16, м. Київ, 04053).

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач звернувся до відповідача з заявою щодо призначення та нарахування виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, як це передбачено пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Станом на 07 квітня 2023 року працівники пенсійного фонду відмовили позивачу у нарахуванні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, як це передбачено пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з причини відсутності необхідного стажу - 35 років медичного стажу. Так, при винесенні рішення відповідач до пільгового стажу не врахував період роботи служби старшим лікарем санітарно-епідеміологічної лабораторії з 14 листопада 1988 року по 30 січня 1989 року. Однак, вказана інформація міститься у трудовій книжці та військовому квитку.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подав відзив на позовну заяву від 25.10.2023 (вх. № 20708ел), у якому зазначає, що позивач у період з 14.11.1988 по 30.01.1989 та з 30.01.1989 по 06.11.1990 проходив службу в армії. Ця установа не відноситься до закладів охорони здоров`я і установ освіти, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, і тому період служби в армії не дає права на призначення грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення передбаченої п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до вимог п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058 одночасно при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення та ля її виплати додаткова заява не подається. Рішення органу Пенсійного фонду про призначення пенсії позивачем не оскаржувалось. Тому, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 01.03.2023 про відмову в допризначенні пенсії позивачу, відповідно до його заяви від 22.02.2023, прийняте з додержанням вимог, що не суперечить чинному законодавству. Просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подав відзив на позовну заяву від 30.10.2023 (вх. № 82491), у якому зазначає, для призначення позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, необхідна наявність саме стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в закладах та установах, передбачених переліками. До стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у закладах та установах, передбачених переліками, не зараховано період роботи/служби на посаді старшого лікаря в санітарно - епідеміологічній лабораторії з 14.11.1989 по 30.01.1989 та на посаді лікаря медичного пункту з 30.01.1989 по 06.11.1990 у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували належність установи до закладів охорони здоров`я, а також відсутні відомості про перебування у відпустках без збереження заробітної плати. Просить у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача подав відповідь на відзив від 03.11.2023 (вх. № 8400).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 з 25.07.2022 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 звернувся із заявою від 22.02.2023 щодо допризначення пенсії у зв`язку з додатково наданими документами відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві за принципом екстериторіальності розглянуло заяву та винесло рішення від 01.03.2023 № 76 про відмову в допризначені пенсії.

У рішенні, зокрема, вказано, що відповідно до поданих документів та матеріалів пенсійної справи спеціальний стаж на посаді працівника охорони здоров`я становить 33 роки 2 місяці 13 днів. Права на виплату грошової допомоги не має у зв`язку з відсутністю 35 років спеціального стажу.

Вважаючи рішення протиправним, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

За приписами частини першої ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя ст. 46 Основного Закону).

Відповідно до п. 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах, державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж - статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у в розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України. (Розділ XV доповнено пунктом 7-1 згідно із Законом № 3668-VI від 08.07.2011).

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок № 1191).

Вказаний Порядок визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 "Прикінцевих положень" Закону № 1058-IV.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону № 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.

Згідно з п. 5 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Згідно з матеріалами справи, спеціальний стаж на посаді працівника охорони здоров`я становить 33 роки 2 місяці 13 днів.

Згідно зі ст. 2 ч. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження служби зараховується громадянам до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

Згідно з п. 4 Положення «Про порядок обчислення стажу для призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти і охорони здоров`я», затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР № 1397 від 17.12.1959, вчителям, лікарям та іншим працівникам освіти і охорони здоров`я в стаж роботи за спеціальністю, окрім роботи в установах, організаціях та на посадах, робота в яких давала право на пенсію за вислугу років, зараховується служба у складі Збройних Сил СРСР, якщо не менше, 2/3 стажу, необхідного для призначення пенсії, приходиться на роботу в установах, організаціях та на посадах, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років.

До 01.01.1992 питання пенсійного забезпечення було врегульовано Законом СРСР «Про державні пенсії», ст. 58 якого визначено, що пенсії за вислугу років, установлені Постановами Уряду СРСР для окремих категорій спеціалістів (учителів, медичних працівників, та інших), призначених до введення в дію цього Закону, зберігаються. Раді Міністрів СРСР доручено визначити порядок подальшого призначення та виплати пенсій за вислугу років.

На виконання ст. 58 вказаного Закону Постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959, № 1397 затверджено «Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я».

Підпунктом «б» п. 1 вказаного Положення передбачено, що служба в лавах Збройних Сил СРСР зараховується до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на призначення пенсій за вислугу років лікарям та іншим працівникам охорони здоров`я.

З урахуванням наведеного суд вважає, що період військової служби в армії СРСР до 01.01.1992 підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах працівників охорони здоров`я, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Такі правові позиції викладені Верховним Судом у постановах від 24.04.2019 у справі № 450/3061/16-а, від 29.11.2019 у справі № 414/53/17.

Суд встановив, що позивачу не враховані періоди проходження військової служби в Збройних силах СРСР з 14.11.1989 по 30.01.1989 та 30.01.1989 по 06.11.1990 до пільгового стажу.

Відповідно до записів трудової книжки позивача, ОСОБА_1 у період з 16.11.1988 15.10.1990 проходив службу в армії.

Згідно із записами у військовому квитку НОМЕР_1 у період з 16.11.1988 15.10.1990 проходив строкову службу в лавах Радянської Армії на посаді старшого лікаря спеціаліста (токсиколог-радіолог) санітарно епідеміологічної лабораторії, лікаря медичного пункту.

Отже саме період з 16.11.1988 15.10.1990 є спірним.

Суд дійшов висновку, що трудовою книжкою та військовим квитком позивача, належним чином встановлюються відомості щодо трудового стажу та здійснюваної діяльності позивача за період з 16.11.1988 15.10.1990 під час військової служби на посаді старшого лікаря спеціаліста (токсиколог-радіолог) санітарно епідеміологічної лабораторії, лікаря медичного пункту.

З урахуванням наведеного, період проходження позивачем строкової військової служби з 16.11.1988 15.10.1990 має бути зарахований до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги.

За таких обставин спеціальний педагогічний стаж позивача на день досягнення пенсійного віку становив понад 35 років.

Позивачу до моменту призначення пенсії за віком, пенсія з інших підстав не призначалась, одноразова грошова допомога не виплачувалась, а тому, в силу приписів пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач має право на грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (яка не підлягає оподаткуванню).

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ), Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві (вул. Бульварно Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 01.03.2023 № 76 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 період з 16.11.1988 15.10.1990 проходження військової служби в Збройних силах СРСР, що дає право на призначення грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

5. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 1073,60 грн судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 23.11.2023.

Суддя Кедик М.В.