Справа № 200/3645/22
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року справа №200/3645/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Усенко Т.І.,

представника відповідача Бабійчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2023 року у справі № 200/3645/22 (головуючий І інстанції Чекменьов Г.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року у справі № 200/3645/22 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в тому числі зобов`язано виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати страхових виплат за період з 01 грудня 2016 року по 09 лютого 2022 року. Рішення суду набрало законної сили відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2023 року.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання судового рішення у справі до 31.12.2023р., а саме отримання Пенсійним фондом України інформації від АТ Державний ощадний банк України щодо проходження фізичної ідентифікації ОСОБА_1 . З наданого клопотання випливає, що його підставами стали необхідність дотримання норм Постанови КМУ № 637 від 05 листопада 2014 щодо проходження фізичної ідентифікації клієнта (який має статус внутрішньо переміщеної особи) в установах АТ Державний ощадний банк України кожні шість місяців в зв`язку з набуттям чинності 30 червня 2023 року Постанови КМУ № 651 щодо завершення дії карантину через COVID-19 та режиму надзвичайної ситуації у зв`язку з пандемією коронавірусу з 01 липня 2023 року. Проходження фізичної ідентифікації осіб, які мають статус внутрішньо переміщених осіб, поновлюється з 01 вересня 2023 року.

Крім того відповідачем з метою виключення незаконного витрачання бюджетних коштів направлено запит до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо підтвердження/спростування інформації про реєстрацію смерті потерпілої ОСОБА_1 .

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2023р. заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відстрочення виконання судового рішення в адміністративній справі № 200/3645/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Відстрочено виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 1 березня 2023 року у справі №200/3645/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до отримання інформації від АТ Державний ощадний банк України щодо проходження фізичної ідентифікації ОСОБА_2 , але не більше як до 31.12.2023р..

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відстрочення виконання судового рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Позивач вважає, що судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до вимог ст. 378 КАС України єдиною правовою підставою для відстрочення виконання судового рішення можуть бути виняткові обставини, які ускладнюють виконання рішення. В межах цієї справи відповідачем не доведено наявність таких обставин.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просили відмовити у її задоволенні. Позивач до апеляційного суду не прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити з наступних підстав.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року у цій справі зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати страхових виплат за період з 01 грудня 2016 року по 09 лютого 2022 року відповідно до Закону України від 19.10.2000 р. №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 р. №159.

Відповідно до частини першої статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частини третя, четверта цієї статті).

Нормами КАС не встановлено вичерпний перелік обставин, за наявності яких суд може відстрочити або розстрочити виконання рішення в адміністративній справі. Це питання суд вирішує із врахуванням конкретних обставин адміністративної справи, зокрема, суб`єктного складу сторін у справі, зобов`язаної сторони (боржника) за рішенням суду, складного майнового стану чи складної життєвої ситуації зобов`язаної сторони (боржника), впливу виконання рішення на спроможність зобов`язаної сторони (боржника) виконати інший публічний обов`язок чи зобов`язання перед особами, які потребують соціального захисту. У випадку розстрочення (відстрочення) виконання свого рішення суд, який здійснює контроль за його виконанням, повинен забезпечити баланс публічного і приватного інтересів.

З аналізу наведених положень статті 378 КАС України колегія суддів робить висновок, що підставою для застосування правил цієї норми є настання обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, а для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 800/203/17, у постановах Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справа №140/279/21, від 24 липня 2023 року у справі №420/6671/18.

Як встановлено судом, в якості підстави для відстрочення виконання судового рішення у цій справі, відповідачем зазначено про необхідність дотримання норм Постанови КМУ № 637 від 05 листопада 2014 щодо проходження фізичної ідентифікації клієнта (який має статус внутрішньо переміщеної особи) в установах АТ Державний ощадний банк України кожні шість місяців в зв`язку з набуттям чинності 30 червня 2023 року Постанови КМУ № 651 щодо завершення дії карантину через COVID-19 та режиму надзвичайної ситуації у зв`язку з пандемією коронавірусу з 01 липня 2023 року. Проходження фізичної ідентифікації осіб, які мають статус внутрішньо переміщених осіб, поновлюється з 01 вересня 2023 року. Крім того відповідачем з метою виключення незаконного витрачання бюджетних коштів направлено запит до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо підтвердження/спростування інформації про реєстрацію смерті потерпілої ОСОБА_1 ..

Колегія суддів вважає, що наведені відповідачем підстави жодним чином не свідчать про настання обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява №60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для відстрочення виконання судового рішення у цій справі.

Колегія суддів вважає, що відповідачем не наведено конкретних обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим, а тому у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення слід відмовити.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2023 року у справі №200/3645/22 - задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2023 року у справі № 200/3645/22 скасувати.

У задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відстрочення виконання судового рішення у справі № 200/3645/22 до 31.12.2023р., а саме отримання Пенсійним фондом України інформації від АТ Державний ощадний банк України щодо проходження фізичної ідентифікації ОСОБА_1 - відмовити.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 23 листопада 2023 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 23 листопада 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з 23 листопада 2023 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В.Сіваченко