Справа № 260/10281/23
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

23 листопада 2023 рокум. Ужгород№ 260/10281/23

Закарпатський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Плеханової З.Б. розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2023 року представник позивача адвокат Шаранич С.С. звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області , яким просить:

1. Прийняти дану позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

2. Розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови № ПШ 008479 від 31.08.2023 року провести - в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

3. Вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони здійснювати заходи примусового виконання рішень на підставі постанови № ПШ008479 від 31.08.2023 Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь держави штраф у розмірі 34000 грн. до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.

4. Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно- господарського штрафу № ПШ 008479 від 31.08.2023 року щодо ФОП ОСОБА_1 , винесену Відділом державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що Департаментом державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті в Закарпатській області до примусового виконання органам державної виконавчої служби спірну постанову про застосування адміністративно- господарського штрафу № ПШ008479 від 31.08.2023 року про порушення законодавства про автомобільний транспорт, складену щодо ФОП ОСОБА_1 . 13 жовтня 2023 року державним виконавцем відділу виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Фельдеші Катериною Сергіївною винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №72993796 з виконання постанови № ПШ008479 від 31.08.2023 року про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь держави штраф у розмірі 34000 грн.

Станом на 21 листопада 2023 року ФОП ОСОБА_1 внесено до Єдиного реєстру боржників, наслідком чого може бути блокування рахунків Позивача та подальше списання державною виконавчою службою вищевказаного штрафу

Так, у разі скасування спірної постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу № ПШ008479 від 31.08.2023 року щодо ФОП ОСОБА_1 , винесену Відділом державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, пов`язаних з поверненням стягнутих коштів.

Окрім цього, постанова Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 31.08.2023 року № ПШ008479 про застосування адміністративно-господарського штрафу є виконавчим документом, на підставі якого можуть вчинятися примусові дії щодо виконання такого документа. Без вжиття заходів забезпечення позову в подальшому державним виконавцем в силу повноважень наданих Законом України «Про виконавче провадження» може бути накладено арешт на рахунки та майно ФОП ОСОБА_1 , що може ускладнити або унеможливити господарську діяльність в цілому, може призвести до порушення строків виплати заробітної плати працівникам, виконання зобов`язань щодо сплати податків, зборів.

Безспірне стягнення за оскаржуваною постановою № ПШ008479 від 31.08.2023 року у рамках виконавчого провадження №72993796 від 13.10.2023 року до вирішення даної адміністративної справи за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови № ПШ008479 від 31.08.2023 року - у судовому порядку може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнє рішення суду, оскільки Позивач не зможе розпоряджатися коштами на рахунку та буде позбавлений коштів для нормального існування та забезпечення потреб.

Невжиття заходів забезпечення позову може істотно обтяжити поновлення порушених прав Позивача, оскільки існує вірогідність того, що навіть у випадку скасування оскаржуваної постанови та набрання рішенням суду законної сили, штраф на цей момент може бути стягнуто органами Державної виконавчої служби України.

Також у разі забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, на період часу розгляду справи в суді та дії відповідної ухвали про забезпечення позову, не буде вчинено жодних дій по виконавчому провадженню, що унеможливить наявність витрат виконавчого провадження, які в майбутньому можуть бути покладені на боржника.

До заяви про забезпечення позову представник позивача додав :

- Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№72993796 від 13.10.2023 з виконання постанови № ПШ008479 від 31.08.2023 року винесену Державної службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області стягувач - Держава відносно боржника - ОСОБА_1 про стягнення на користь держави штраф у розмірі 34000 грн.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову, дослідивши подані письмові докази, суд дійшов до наступного висновку .

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно Рекомендацій № R (89) 8 Про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, затверджених Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року (Recommendation R(89)8 of the Committee of Ministers to member States on provisional court protection in administrative matters (Adopted by the Committee of Ministers on 13 September 1989 at the 428th meeting of the Ministers' Deputies)), приймаючи рішення щодо необхідності надання особі тимчасового захисту, суд бере до уваги всі фактори та інтереси, які стосуються цієї справи. Рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд (prima facie) наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Крім того, відповідно до Рекомендацій (2004)20 Про судовий перегляд адміністративних актів, прийнятих Комітетом Міністрів Ради Європи 15 грудня 2004 року (Recommendation REC(2004)10 of the Committee of Ministers to member States concerning the protection of the human rights and dignity of persons with mental disorder and its Explanatory Memorandum (Adopted by the Committee of Ministers on 22 September 2004 at the 896th meeting of the Ministers' Deputies)), суд повинен мати право надавати тимчасові заходи захисту до завершення провадження. Цей принцип спрямований на забезпечення того, що виконання оскаржуваного заходу може бути призупинено у випадках, коли його виконання поставило б відповідну особу в незворотну ситуацію (рішення у справі Джабарі проти Туреччини (Jabari v. Turkey), заява №40035/98 та рішення у справі Чонка проти Бельгії (Conka v. Belgium), заява №51564/99).

Суд повинен мати повноваження надавати тимчасові заходи захисту до завершення судового розгляду. Такі заходи можуть включати повне або часткове призупинення виконання оскаржуваного адміністративного акта, таким чином дозволяючи суду відновити фактичну та де-юре ситуацію, яка б панувала за відсутності адміністративного акта, або покладати відповідні зобов`язання на адміністративні органи. Цей принцип узгоджується з Рекомендацією № R(89)8 Комітету міністрів держав-членів Ради Європи Про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, яка передбачає, що заявник може просити суд або інший компетентний орган вжити заходів про тимчасовий захист від адміністративного акта.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини заходи забезпечення (тимчасові заборони), які вживає суд у процесі вирішення спору, повинні відповідати закону, враховувати суспільні (загальні) інтереси та пропорційність між використаними засобами та метою, яку прагне суд досягнути ( Dzinic v. Croatia (Джиніч проти Хорватії) , № 38359/13, п.п. 61-62 та Karahasanoglu v. Turkey (Карагасаноглу проти Туреччини) (заяви № 21392/08 та 2 інші заяви, п.п. 144-153)).

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних осіб - позивачів та юридичних в адміністративному процесі та механізмом, який покликаний гарантувати, у суворій відповідності до закону та за наявності безумовних фактичних підстав, (1) виконання майбутнього рішення суду або/та (2) ефективний захист позивача, який неможливий без негайного втручання суду.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 87640690) зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20, реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 92270719) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.11.2018 у справі №826/8556/17 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 78022699).

Судом встановлено, що на розгляді відділу виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження ВП №72993796 від 13.10.2023 з виконання постанови № ПШ008479 від 31.08.2023 року винесену Державної службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області стягувач - Держава відносно боржника - ОСОБА_1 про стягнення на користь держави штраф у розмірі 34000 грн. що стверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №72993796 від 13.10.2023.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону №1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону №1404 у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

Статтею 10 Закону №1404 встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною третьою статті 68 Закону №1404 визначено, що про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Пунктом 2 частини першої статті 34 Закону №1404 визначено, що державний виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій виключно в разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про те, що стягнення відповідачем в рамках виконавчого провадження ВП №72993796 в примусовому порядку штрафу, визначеного постановою відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно - господарського штрафу ПШ008479 від 31.08.2023 року на підставі виконавчого документу постанови відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно - господарського штрафу № ПШ008479 від 31.08.2023 року, може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача в разі задоволення адміністративного позову.

Наведе свідчить про необхідність надання позивачу тимчасового захисту від негативних наслідків, які можуть настати у разі, якщо такий захист йому наданий не буде.

При цьому, суд зазначає, що у разі підтвердження правомірності оскаржуваних у цій справі постанов та, відповідно, відмови у задоволенні позову, органом ДВС буде поновлено вчинення дій, направлених на примусове виконання виконавчого документу , що свідчить про відсутність заподіяння негативних наслідків вжиттям таких заходів.

Отже, негативні наслідки в разі ненадання тимчасового судового захисту, на переконання суду, переважатимуть наслідки вжиття заходів забезпечення позову, що свідчить про дотримання позивачем критерію співмірності при поданні до суду заяви про забезпечення позову.

Суд вважає, що заявлений позивачем спосіб забезпечення позову у даному випадку є адекватним спірним обставинам видом забезпечення позову є саме шляхом заборони здійснювати заходи примусового виконання рішень на підставі постанови № ПШ008479 від 31.08.2023 Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь держави штраф у розмірі 34000 грн. до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови .

Саме застосування такого виду забезпечення позову, на переконання суду, відповідає меті інституту забезпечення адміністративного позову. При цьому вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, оскільки спрямовано виключно на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

На підставі викладеного, дослідивши зміст заяви позивача та матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, необхідність надання позивачеві тимчасового механізму захисту з метою збереження існуючого становища на період розгляду справи шляхом заборони здійснювати заходи примусового виконання рішень на підставі постанови № ПШ008479 від 31.08.2023 Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь держави штраф у розмірі 34000 грн. - до набрання законної сили рішення суду в адміністративній справі № 260/10281/23.

Керуючись статтями 151, 154, 156, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника позивача про забезпечення позову задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони здійснювати заходи примусового виконання рішень на підставі постанови № ПШ008479 від 31.08.2023 Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь держави штраф у розмірі 34000 грн. - до набрання законної сили рішення суду в адміністративній справі № 260/10281/23.

Негайно надіслати примірник ухвали про забезпечення позову:

- учасникам судового розгляду

- відділу виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя З.Б.Плеханова