Справа № 140/26159/23
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року ЛуцькСправа № 140/26159/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасувати рішення від 02.03.2023 №03 щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи з 23.01.1984 по 06.03.1984 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 26.07.1979 та з 15.12.1988 по 20.09.1989 згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.07.1984; зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 23.02.2023, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 23.01.1984 по 06.03.1984 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 26.07.1979 та з 15.12.1988 по 20.09.1989 згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.07.1984.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.02.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), до якої додав пакет документів, підтверджуючих його трутовий стаж. Однак рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 02.03.2023 №03 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (за підрахунками відповідача страховий стаж становить лише 28 років 22 дні, при необхідних не менше 30 років). При цьому до страхового стажу не було враховано наступні періоди роботи: 1) згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 26.07.1979 з 23.01.1984 по 06.03.1984, оскільки запис про звільнення не завірений підписом відповідальної особи, яка вносила запис в трудову книжку; 2) згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.07.1984 з 15.12.1988 по 20.09.1989, оскільки відсутній на наказ про прийом на роботу, а також запис про звільнення не завірений підписом відповідальної особи; для зарахування яких було рекомендовано взяти підтверджуючі документи.

Не погоджуючись з цим рішенням позивач звернувся до відповідача із заявою про його перегляд та зарахування спірних періодів роботи у зв`язку з об`єктивною неможливістю надати додаткові підтверджуючі документи про роботу на даних підприємствах, однак листом від 21.03.2023 відповідач повідомив, що дані періоди роботи можливо зарахувати до страхового стажу на підставі уточнюючих довідок.

Позивач не погоджується з рішенням від 02.03.2023 №03, вважає його протиправним, з огляду на таке.

Зазначає, що згідно записів №№5-6 трудової книжки серії НОМЕР_3 від 26.07.1979 він з 23.01.1984 по 06.03.1984 працював будівельником 3-го розряду в будівельному управлінні №83 «Будівельного тресту №8» в м. Брест БРСР, однак даний період не підтверджений іншими документами у зв`язку з неможливістю їх отримати в Республіці Білорусь внаслідок повномасштабного вторгнення РФ на територію України. Крім того, згідно записів №№11-12 трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.07.1984 він з 15.12.1988 по 20.09.1989 працював столяром в кооперативі «Уют» Ратнівського району Волинської області, який через деякий час припинив свою діяльність і був ліквідований. Підтвердити цей період роботи також неможливо іншими документами, оскільки згідно архівної довідки №М-215/01-25/2-23 від 29.08.2023 документи даного кооперативу на зберігання до Трудового архіву Ратнівської селищної ради не передавались.

З урахуванням наведеного зазначає, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для нього; ГУ ПФУ у Волинській області безпідставно не зарахувало до страхового стажу спірні періоди роботи з 23.01.1984 по 06.03.1984 та з 15.12.1988 по 20.09.1989, оскільки відсутність документів по підприємству на зберіганні в архівних установах або неможливість їх надати через незалежні від його волі обставини, не може нівелювати відомості трудової книжки, та позбавляти його права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги заперечив. В обґрунтування цієї позиції вказав, що за результатами розгляду заяви позивача від 23.02.2023 ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення від 02.03.2023 №03 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Зазначає, що згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 26.07.1979 позивач працював в Будівельному управлінні №83 в Республіці Білорусь з 23.01.1984 по 06.03.1984, однак у записі про звільнення з підприємства не вказано посаду, прізвище та ініціали відповідальної особи, що здійснювала запис до трудової книжки. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» Україна вийшла із Угоди про гарантії, відтак самостійно звернутись зі запитом до компетентних органів для підтвердження стажу позивача у відповідача відсутні правові підстави. Крім того, згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.07.1984 позивач працював у кооперативі «Уют» з 15.12.1988 по 20.09.1989, однак даний запис у трудовій книжці не завірений підписом відповідальної особи, а тому потребує уточнення. Оскільки позивачем не надано підтверджуючих довідок про спірні періоди роботи, тому відсутні підстави для зарахування даних періодів до страхового стажу позивача. З урахуванням наведеного просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.02.2023 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області (за місцем свого проживання) із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV, додавши до заяви перелік документів згідно із розпискою-повідомленням.

Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 02.03.2023 №03 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У вказаному рішенні зазначено, що згідно наданих до заяви документів страховий стаж заявника складає 28 років 22 дні, при необхідних не менше 30 років. До страхового стажу не зараховано: період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.07.1984 з 15.12.1988 по 20.09.1989, оскільки відсутній на наказ про прийом на роботу, а також запис про звільнення не завірений підписом відповідальної особи; період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 26.07.1979 з 23.01.1984 по 06.03.1984, оскільки в записі про звільнення не написано посади, прізвища та ініціалів відповідальної особи, яка вносила запис в трудову книжку; заявнику рекомендовано взяти підтверджуючі документи.

В подальшому листом від 21.03.2023 ГУ ПФУ у Волинській області, у відповідь на звернення позивача, повідомило, що спірні періоди (з 15.12.1988 по 20.09.1989, з 23.01.1984 по 06.03.1984) можливо зарахувати до страхового стажу на підставі уточнюючих довідок; у разі надання документів про періоди страхового стажу, інформація про які не надавалась до заяви, спеціалістами управління буде переглянуто питання права на призначення даного виду пенсії.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон №1058-ІV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини першої статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Отже, норми Закону №1058-IV умовами для призначення пенсії за віком визначають не лише вік (60 років), а й наявність відповідного страхового стажу на час досягнення віку.

Як встановлено абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 зі мінами).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до пункту 1.7. розділу І Порядку №22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

За приписами частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Як визначено пунктом 4.2 розділу IV Порядку №22-1, при прийманні документів працівник сервісного центру: реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів тощо. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Як вбачається з рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 02.03.2023 №03, відмова позивачу призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV обґрунтована відсутністю необхідного страхового стажу, при цьому до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.07.1984 з 15.12.1988 по 20.09.1989, оскільки відсутній на наказ про прийом на роботу, а також запис про звільнення не завірений підписом відповідальної особи, та період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 26.07.1979 з 23.01.1984 по 06.03.1984, оскільки в записі про звільнення не написано посади, прізвища та ініціалів відповідальної особи, яка вносила запис в трудову книжку.

З 20.06.1974 порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 №252, зі змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 №412).

Пунктом 2.2 глави 2 Інструкції №162 передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого терміну від часу прийому на роботу. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не записуються.

Відповідно до пункту 2.3 глави 2 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також нагороди і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видачі наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні в день звільнення і повинні чітко відповідати тексту наказу (розпорядженню). Записи проводяться арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

Зазначена Інструкція в Україні не застосовується з прийняттям наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, яким затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110; далі - Інструкція №58).

Разом з тим, пункт 2.4 глави 2 Інструкції №58 містить такі ж положення щодо внесення записів про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пункту 4.1 глави 4 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на наведені норми обов`язок щодо заповнення та ведення трудових книжок осіб, працевлаштованих на підприємствах, установах, організаціях, покладається саме на відповідальну особу такого підприємства, установи, організації.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 26.07.1979 слідує, що позивач у період з 23.01.1984 по 06.03.1984 працював будівельником 3-го розряду в будівельному управлінні №83 (Республіка Білорусь) (записи №№ 5-6).

Відповідно до частини другої статті 4 Закону №1058-ІV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно зі статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (з якої Україна вийшла на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення»),пенсійне забезпечення громадян держав учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Отже, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію.

Суд звертає увагу на те, що записи трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 26.07.1979 про період роботи з 23.01.1984 по 06.03.1984 вчинені в хронологічному порядку, містять чітку дату прийому та звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посаду на якій працював позивач, підпис особи, яка здійснила запис, та відбиток печатки підприємства при звільненні з роботи.

Та обставина, що в записі про звільнення не написано посади, прізвища та ініціалів відповідальної особи, яка вносила запис в трудову книжку, на думку суду, не може бути наслідком для незарахування періоду роботи позивача з 23.01.1984 по 06.03.1984 до страхового стажу, оскільки не впливає на суть інформації, яка є чіткою та дає можливість встановити необхідні відомості, та з огляду на те, що позивач жодним чином не впливає на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в ній записах.

Оскільки трудовою книжкою серії НОМЕР_3 підтверджено період роботи позивача з 23.01.1984 по 06.03.1984 та вказані записи про спірний період роботи не містять жодних виправлень, відтак суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача вказаний період роботи.

З приводу незарахування періоду роботи з 15.12.1988 по 20.09.1989 суд зазначає таке.

Записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.07.1984 підтверджено, що позивач у період з 15.12.1988 по 20.09.1989 працював столяром в кооперативі «Уют» Ратнівського району Волинської області (записи №№11-12).

У графі 4 запису №11 трудової книжки (вказано на підставі чого внесено запис про прийняття на роботу рішення загальних зборів від 25.12.1988) та у графі 4 запису №12 (вказано на підставі чого внесено запис про звільнення рішення загальних зборів від 20.09.1989) та вказані записи засвідчені печатками підприємства.

Суд також враховує, що згідно архівної довідки Трудового архіву Ратнівської селищної ради від 29.08.2023 №М-215/01-25/2-23, документи кооперативу «Уют» на зберігання до Трудового архіву Ратнівської селищної ради не передавались.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що відсутність документів по підприємству на зберіганні в архівних установах або неможливість їх надати через незалежні від його волі обставини, не може нівелювати відомості трудової книжки, та позбавляти позивача права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу.

Підсумовуючи вищенаведене, суд вважає, що записи в трудових книжках про роботу позивача за спірні періоди містять чітку дату прийому та звільнення з роботи, посади на яких працював позивач та засвідчені печатками підприємств, а наведені відповідачем аргументи не вказують на такі недоліки в заповненні трудової книжки, які можуть мати наслідком неврахування періодів трудової діяльності позивача при реалізації ним конституційного права на пенсійне забезпечення.

При вирішенні спору суд відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновки щодо застосування норм права, викладені Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства; вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист при вирішенні питань з призначення пенсії за віком.

У постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а сформовано висновки, відповідно до яких підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління Пенсійного фонду України не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Суд звертає увагу, що всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством. Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності не передбачено. За таких обставин, пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення його трудової книжки на позивача.

На думку суду, право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки.

Також суд зазначає, що наявність в органу Пенсійного фонду сумнівів у достовірності відомостей в поданих документах може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак це не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що періоди роботи з 23.01.1984 по 06.03.1984 та з 15.12.1988 по 20.09.1989 безпідставно не були зараховані до страхового стажу позивача, оскільки окремі недоліки в записах у трудових книжках, про які вказано у спірному рішенні, не можуть бути підставою для їх виключення з трудового стажу позивача, позаяк він не може відповідати за правильність при внесенні відповідальною особою записів до трудової книжки.

Оскільки мотиви прийняття ГУ ПФУ у Волинській області рішення від 02.03.2023 №03 в частині незарахування до страхового стажу спірних періодів роботи позивача є помилковими, не відповідають приписам чинного законодавства та принципу верховенства права, то таке рішення слід скасувати як протиправне.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, меж позовних вимог, позов належить задовольнити повністю у спосіб шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 02.03.2023 №03 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 23.02.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 23.01.1984 по 06.03.1984 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 26.07.1979 та з 15.12.1988 по 20.09.1989 згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.07.1984.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 1073,60 грн., сплачений квитанцією від 24.08.2023 №1.

Керуючись статтями 243-246, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 02 березня 2023 року №03 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23 лютого 2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 23.01.1984 по 06.03.1984 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 26.07.1979 та з 15.12.1988 по 20.09.1989 згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.07.1984.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826).

Суддя О. О. Андрусенко