Справа № 420/890/23
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/890/23

Перша інстанція: суддя Аракелян М.М.,

повний текст судового рішення

складено 29.08.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,
при секретарі Абович Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Бориченко Катерини Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування дисциплінарного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року адвокат Бориченко Катерина Валеріївна в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 15.07.2022 року №1233 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності офіцера резерву 4 запасної роти, старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог було зазначено, що позивач з серпня 2018 року проходить військову службу за контрактом та наказом командира військової частини НОМЕР_1 №73 від 30.03.2022 року старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника інформаційно-аналітичної групи штабу з урахуванням наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 27.03.2022 року №116 призначено на посаду офіцера резерву 4 запасної роти військової частини НОМЕР_1 . 15.07.2022 року командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ №1233 про накладення на старшого лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення «Сувора догана» та обмеження у праві на премію та додаткову грошову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 за вживання спиртних напоїв на території 4 запасної роти, що призвело до порушення вимог ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст.13, 16, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Позивач вважає прийнятий наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.07.2022 року у справі №504/1837/22 встановлена відсутність події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Позивач доводить, що оскаржуваний наказ не є вмотивованим, оскільки не містить відомостей стосовно порушення позивачем конкретних обов`язків як військовослужбовця. При цьому, як вказує позивач, відповідач вводить в оману стосовно проведення відносно нього службового розслідування, про що зазначено у листі від 07.12.2022 року, а відтак з урахуванням відсутності відповідних документів за результатами проведеного службового розслідування ОСОБА_1 вважає, що таке розслідування не проводилося.

Окрему увагу позивач звертає на те, що при прийнятті спірного наказу відповідачем не було враховано наявність заохочень, що мало би вплинути на захід дисциплінарного стягнення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.08.2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з таким рішенням, адвокат Бориченко К.В. в інтересах позивача подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач є військовослужбовцем та наказом командира військової частини НОМЕР_1 №73 від 30.03.2022 року старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника інформаційно-аналітичної групи штабу з урахуванням наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 27.03.2022 року №116 призначено на посаду офіцера резерву 4 запасної роти військової частини НОМЕР_1 (а.с.14).

13.07.2022 року командиром 4 запасної роти військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 складено протокол №259/1779 про вчинення військового адміністративного правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що старший лейтенант ОСОБА_1 , перебуваючи на території розташування АДРЕСА_1 близько 20:45, діючи протиправно та умисно всупереч інтересам служби 12.07.2022 року, в особливий період та в умовах воєнного стану здійснив розпивання спиртних напоїв на території розташування 4 запасної роти і тим самим порушив Закон України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 року №548-XIV, Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 року №551.

15.07.2022 року пунктом 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1233 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» до старшого лейтенанта ОСОБА_1 за вживання спиртних напоїв на території 4 запасної роти, що призвело до порушення вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 13, 16, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України застосовано дисциплінарне стягнення «Сувора догана» та позбавлено виплати премії та додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 за липень 2022 року у повному обсязі (а.с.10).

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.07.2022 року по справі №504/1837/22 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №1233 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 15.07.2022 року позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факт вживання позивачем алкогольних напоїв знайшов підтвердження під час розгляду справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів, які є послідовними та узгоджуються між собою.

Суд першої інстанції при цьому врахував, що при наданні пояснень 12.07.2022 року позивач фактично не заперечував факт вживання алкогольних напоїв, а обмежився лише тим, що просив при розгляді протоколу врахувати його позитивні обставини несення військової служби та зазначив про наявність на утриманні двох малолітніх дітей.

Суд першої інстанції також відхилив посилання позивача на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.07.2022 року по справі №504/1837/22, якою провадження у справі на підставі протоколу №259/1779 відносно позивача закрите за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, зазначивши, що така постанова ґрунтується на припущенні того, що при медичному огляді позивача мала місце похибка технічного приладу, а оскільки висновок лікаря КНП «ООМПЦЗ» та усі дослідження проводилися 13.07.2022 року, наступного дня після ймовірного вживання алкоголю, то суд не вважає за можливе зробити висновок, що навіть за умови закриття адміністративного провадження за ч.3 ст.172-20 КУпАП не було підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Також суд першої інстанції також зазначив, що адміністративне правопорушення, вчинене особою, водночас може бути і дисциплінарним проступком, оскільки пов`язане з неналежним виконанням службових обов`язків (обов`язків несення військової служби), в зв`язку із чим притягнення до двох видів юридичної відповідальності не виключається. Відповідно постанова Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.07.2022 року по справі №504/1837/22 не може спростовувати факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку та відсутність підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Апелянт з такими доводами суду першої інстанції не погоджується з підстав, які викладені в апеляційній скарзі та зводиться до наступного:

- згідно пояснень осіб, які були опитані відповідачем перед притягнення позивача до дисциплінарної відповідності ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ) і письмові пояснення яких надані відповідачем в обґрунтування правомірності спірного наказу, жодна з цих осіб не бачила факту вживання позивачем алкогольних напоїв на території розташування підрозділу, за який позивача притягнуто до відповідальності, а ці особи лише помітили ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді порушення координації рухів, порушення мови, зухвала та розв`язана поведінка;

- мовлення позивача та його темперамент характеризується певними особливостями, що справляють враження дуже активної (метушливої), самовпевненої людини, має місце нестриманість, що підтверджується службовою характеристикою позивача, та може викликати у сторонньої особи враження про перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння;

- позивач заперечував факт вживання ним алкогольних напоїв, що підтверджено у поясненнях ОСОБА_3 ;

- відсутність факту вживання позивачем спиртних напоїв на території розташування військової частини встановлена постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.07.2022 року по справі №504/1837/22, висновки якої в силу приписів ч.6 ст.78 КАС України є обов`язковими при вирішенні даної справи;

- медичний огляд позивача на стан алкогольного сп`яніння проводився майже через 4 години після першого виявлення позивача в стані з ознаками сп`яніння.

Обсяг нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, що підлягає застосуванню при вирішенні даного спору, полягає в наступному.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

- додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів;

- бути пильним, зберігати державну та військову таємницю;

- додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

- поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Частиною 1 ст.45 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до ч.1 ст.84, ч.ч.1, 3 ст.85 Дисциплінарного статуту ЗСУ прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Як слідує з матеріалів справи, відносно позивача не проводилось службове розслідування.

Згідно із ст.86 Дисциплінарного статуту ЗСУ, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: 1) характер та обставини вчинення правопорушення; 2) його наслідки; 3) попередня поведінка військовослужбовця; 4) тривалість військової служби; 5) рівень знань про порядок служби.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 року №548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби).

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Стаття 13 Статуту внутрішньої служби передбачає, що військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Згідно ст.26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як встановлює стаття 128 Статуту внутрішньої служби солдат зобов`язаний серед іншого під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Згідно із ст.241 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).

Відповідно до п.5 розділу 16 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260, військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в тому числі і у випадку вживання алкогольних напоїв на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, а також за прибуття на службу в нетверезому стані - за місяць, в якому здійснено таке порушення.

Згідно із п.п.9.8 п.9 окремого доручення Міністра оборони України стосовно врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.2022 року №912/з/29, до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн. або 30000,00 грн. не включати військовослужбовців, які вживали алкогольні напої на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибули на службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані - за місяць, в якому здійснено таке порушення.

Як вже зазначено вище, спірним наказом від 15.07.2022 року №1233 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та позбавлено виплати премії та додаткової грошової винагороди за наступні дії - вживання спиртних напоїв на території 4 запасної роти.

З аналізу наведених законодавчих положень слідує, що визначені у спірному наказі дії позивача у вигляді вживання спиртних напоїв на території військової частини могли бути підставою як для притягнення позивача спірним наказом до дисциплінарної відповідальності, так і для позбавлення позивача виплати премії та додаткової грошової винагороди, однак за умови, що факт такого вживання є доведеним.

Оскільки позивач заперечує факт вживання ним спиртних напоїв на території військової частин, як єдиної підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, то ключовим питання для суду при вирішенні даного спору є доведеність факту такого вживання.

При вирішенні цього питання колегія суддів враховує той факт, що зазначені у спірному наказі дії позивача у вигляді вживання спиртних напоїв на території 4 запасної роти також стали підставою і для складання відносно позивача протоколу №259/1779 від 13.07.2022 року про вчинення адміністративного правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП, який був предметом розгляду Комінтернівським районним судом Одеської області від по справі №504/1837/22.

Відповідно до ч.3 ст.172-20 КУпАП розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинене особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, - тягнуть за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

З наведеного слідує, що об`єктивна сторона дисциплінарного порушення, який став підставою для винесення спірного наказу, повністю співпадає з об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, який ставився у провину позивачу протоколом від 13.07.2022 року №259/1779 про вчинення адміністративного правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Як вже зазначено вище, постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.07.2022 року по справі №504/1837/22 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.72-20 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В цій постанові наведені, зокрема, такі обставини та висновки:

- до матеріалів справи в якості доказу надано протокол №000685 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння, згідно якого у ОСОБА_1 у видихуваному повітрі, що досліджувалося із застосуванням приладу Alcotest 6810, прилад ARAF 0366, принтер ARAC 5495, тест №46330 від 13.07.2022 року о 00:33 год. встановлено результат 0,32%. Тест №46331 від 13.07.2022 року о 00:53 год. встановлено результат 0,36%;

- зважаючи на показники спеціального приладу, який застосовувався для визначення у ОСОБА_1 стану сп`яніння 13.07.2022 року, проведеного тесту №46331, що у порівнянні із тестом №46330, проведеним на 20 хвилин раніше - показник збільшився, суд може дійти висновку про наявність похибки технічного приладу. Відомості щодо проведення лабораторного дослідження біологічної рідини в матеріалах справи відсутні;

- за висновком огляду лікаря КНП «ООМПЦЗ» ООР ОСОБА_6 військовослужбовець ОСОБА_1 тверезий;

- вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що ставиться йому у провину, а саме розпивання спиртних напоїв на території розташування військової частини в особливий період та в умовах воєнного стану не підтверджено жодним належним та допустимим доказом;

- під час розгляду справи не встановлено, що ОСОБА_1 розпивав алкогольні напої на території розташування, а зважаючи на можливу технічну несправність приладу на момент огляду на стан сп`яніння та відсутність інших належних та допустимих доказів, не доведено обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Вказана постанова Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.07.2022 року по справі №504/1837/22 в апеляційному порядку не оскаржувалась та набула чинності.

У відзиві на позовну заяву відповідач в якості доказів вчиненого позивачем дисциплінарного порушення у вигляді вживання спиртних напоїв на території 4 запасної роти посилається на протокол медичного огляду від 13.07.2022 року №000685, а також на складені відносно позивача матеріали про адміністративне правопорушення за ст.172-20 КУпАП: протокол про вчинення адміністративного правопорушення №259/1779 від 13.07.2022 року з поясненнями ОСОБА_1 , письмові пояснення військовослужбовців ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ..

Ці ж самі докази були предметом дослідження Комінтернівським районним судом Одеської області від 21.07.2022 року по справі №504/1837/22.

Вирішуючи питання про наслідки ухвалення Комінтернівським районним судом Одеської області постанови від 21.07.2022 року по справі №504/1837/22 для розгляду даної справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Колегія суддів вважає, що зміст пояснень позивача, які містяться в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення №259/1779 від 13.07.2022 року, і на які посилається суд першої інстанції, не можуть бути доказом факту вживання позивачем алкогольних напоїв, оскільки ці пояснення не містять згоди позивача з таким фактом (а.с.111).

А з урахуванням долучених до протоколу №259/1779 від 13.07.2022 року пояснень ОСОБА_3 , в яких зазначено про те, що позивач заперечував факт вживання ним алкогольних напоїв, а також з урахуванням протоколу медичного огляду від 13.07.2022 року №000685, в пункту 10 якого зазначено, що ОСОБА_1 вказав на останній випадок вживання ним алкогольних напоїв в 2019 році, колегія суддів приходить до висновку, що у зібраних відповідачем і наданих суду доказах відсутні дані про визнання позивачем факту вживання ним спиртних напоїв на території 4 запасної роти.

Частиною 6 ст.78 КАС України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки об`єктивна сторона дисциплінарного порушення позивача, яка сформульована у спірному наказі, складається з тих самих дій, які є складом об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, який був предметом дослідження в постанові Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.07.2022 року по справі №504/1837/22, колегія суддів вважає, що дана постанова є обов`язковою для адміністративного суду при вирішені цього адміністративного спору в питанні чи мало місце вживання позивачем спиртних напоїв на території 4 запасної роти 12.07.2022 року?

Як вже зазначено вище, постанова Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.07.2022 року по справі №504/1837/22, яка набрала законної сили, містить чіткі висновки з цього питання, які полягають в тому, що факт розпивання позивачем спиртних напоїв на території розташування військової частини не підтверджено жодним належним та допустимим доказом.

Враховуючи, що ті докази вчинення позивачем дисциплінарного порушення, на які посилається відповідач у цій справі, також були доказами і у справі про адміністративне правопорушення №504/1837/22, яка вирішена Комінтернівським районним судом Одеської області, то колегії суддів вважає, що такі докази вже не підлягають переоцінці адміністративним судом у цій справі при наданні відповіді на питання - чи має місце факт вживання позивачем спиртних напоїв на території 4 запасної роти 12.07.2022 року?

Надання адміністративним судом у цій справі будь-якої іншої оцінки таким доказам та неврахування постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.07.2022 року по справі №504/1837/22 буде суперечити як вимогам частини 6 статті 78 КАС України, так і закріпленій в статті 129-1 Конституції України такій засаді здійснення судочинства, як обов`язковість судового рішення.

Такий висновок судової колегії узгоджується з принципом правової визначеності, на обов`язковість дотримання якого неодноразово наголошував у своїй практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним й безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, §47, ЄСПЛ, від 21.10.2010 року).

Згідно з рішенням ЄСПЛ від 25.07.2002 року у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням ЄСПЛ від 28.10.1999 року у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Суди при розгляді спорів не можуть ставити під сумнів рішення судів, які набрали законної сили, та надавати цим рішенням правої оцінки, перевіряти їх правильність.

Виходячи з цього, колегія суддів вважає неправомірним надання судом першої інстанції оцінки постанові Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.07.2022 року по справі №504/1837/22, як такій, що ґрунтується на припущеннях.

Відповідно до положень статті 294 КУпАП оцінку законності постанові судді у справі про адміністративне правопорушення №504/1837/22 та оцінку обґрунтованості висновків такої постанови може дати лише відповідний апеляційний суд за результатами апеляційного перегляду такої постанови в апеляційному порядку, а як вже зазначено вище, вказана постанова Комінтернівського районного суду не оскаржувалась в апеляційному порядку.

Посилання суду першої інстанції на те, що адміністративне правопорушення, вчинене особою, водночас може бути і дисциплінарним проступком, і тому притягнення до двох видів юридичної відповідальності не виключається, колегія суддів вважає правильним, але ці посилання жодним чином не спростовують обов`язку суду враховувати у цій справи, як преюдиційну, постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.07.2022 року по справі №504/1837/22 та викладені в ній висновки стосовно недоведеності факту вживання позивачем спиртних напоїв на території розташування військової частини 12.07.2022 року.

Підсумовуючи все вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що за результатами судового розгляду даної справи не знайшов свого підтвердження факт вживання позивачем спиртних напоїв на території 4 запасної роти 12.07.2022 року, який став підставою для притягнення позивача спірним наказом до дисциплінарної відповідальності, в зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, з прийняттям по справі нової постанови про задоволення позовних вимог.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.317, ст.321, ст.322, ст.325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Бориченко Катерини Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 15 липня 2022 року № 1233 про притягнення до дисциплінарної відповідальності офіцера резерву 4 запасної роти, старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 22 листопада 2023 року.

Головуючий суддя К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька