Справа № 120/8188/21-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 120/8188/21-а

22 листопада 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Покорук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, заборону застосування обмежень,

В С Т А Н О В И В :

Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 06 липня 2022 року рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року скасував.

Прийняв нову постанову, відповідно до якої позов ОСОБА_1 задовольнити частково. Визнав протиправним та скасував наказ Міністерства доходів і зборів України від 26.03.2014 № 677-о про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Головного управління Міндоходів у Вінницькій області.

Також, поновив ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області з 27.03.2014.

Зобов`язав Головне управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.03.2014 по 06.07.2022. В іншій частині позову відмовив.

16 жовтня 2023 року ОСОБА_1 подано до суду апеляційної інстанції заяву про роз`яснення постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Із поданої заяви про роз`яснення судового рішення судом встановлено, що позивачу не зрозуміло яким саме органом має відбуватися його поновлення на роботі, якщо орган, у якому проходив службу публічний службовець, на момент вирішення справи перебуває в стані припинення та/або посада, яку обіймав державний службовець, скорочена.

Підстави та порядок роз`яснення судового рішення визначені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Визначаючись щодо наявності підстав для роз`яснення судового рішення, колегія суддів звертає увагу на те, що стаття 254 КАС України передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

Роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише пояснює положення постановленого ним рішенням, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб.

Так, спір у цій справі виник з відносин публічної служби, тобто проблемним є питання застосування частини першої статті 235 КЗпП України до правовідносин з поновлення на роботі державних службовців у випадку, коли орган, у якому проходив службу публічний службовець, на момент вирішення справи перебуває в стані припинення та/або посада, яку обіймав державний службовець, скорочена.

Колегія суддів враховує, що Верховний Суд сформував сталу судову практику щодо застосування частини першої статті 235 КЗпП України у вказаних правовідносинах.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №П/9901/101/18, постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №826/12916/15, від 06.03.2019 у справі №824/424/16-а, від 13.03.2019 у справі №826/751/16, від 27.06.2019 у справі №826/5732/16, від 26.07.2019 у справі №826/8797/15, від 09.10.2019 у справі №П/811/1672/15, від 12.09.2019 у справі №821/3736/15-а, від 22.10.2019 у справі №816/584/17, від 07.07.2020 у справі №811/952/15, від 05.01.2023 у справі №140/9068/21, від 13.04.2023 у справі №540/3994/20 викладено правову позицію, відповідно до якої, у разі незаконного звільнення працівника з роботи його порушене право підлягає захисту шляхом поновлення на попередній роботі, тобто на посаді, з якої його було незаконно звільнено, крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації.

У постановах Верховного Суду від 27.04.2021 у справі № 826/8332/17, від 31.05.2021 у справі №0840/3202/18 та від 27.04.2021 у справі №826/8332/17 Суд зазначив, що, ураховуючи приписи частини 1 статті 235 КЗпП України, на орган, що розглядає трудовий спір, у разі з`ясування того, що звільнення працівника відбулося незаконно, покладається обов`язок поновлення такого працівника на попередній роботі. Отже, звільненого без законної підстави працівника має бути поновлено на попередній роботі, а не на іншій рівнозначній посаді, як того бажав позивач.

У постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 819/691/17, від 20.01.2021 справа №640/18679/18, від 10.02.2022 у справі №803/172/16, від 08.11.2022 у справі №826/18588/14, від 13.04.2023 у справі №540/3994/20 зазначено, що закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235, статті 240-1 КЗпП України, а отож, встановивши, що звільнення відбулося із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Водночас, з матеріалів справи слідує, що запис про припинення ДФС України у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент вирішення справи судом та на даний час відсутній.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Разом з тим, постанова Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р свідчать про компетенційне адміністративне (публічне) правонаступництво ДПС України, тобто про перехід до ДПС України функцій ДФС України у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску.

Також колегія суддів зазначає, що спір у цій справі виник у відносинах публічної служби за час роботи позивача на посаді начальника Головного управління Міндоходів у Вінницькій області. У такому випадку заміна ДФС України на ДПС України може мати місце виключно у випадку фактичного її вибуття унаслідок припинення, оскільки послідовність правонаступництва не може мати вибірковий характер.

За змістом пунктів 18, 25 і 26 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 №1074, до комісії з припинення органу виконавчої влади або територіального органу (далі комісія) з моменту затвердження її персонального складу переходять повноваження щодо управління справами у частині забезпечення здійснення заходів, пов`язаних з реорганізацією або ліквідацією відповідно органу виконавчої влади або територіального органу. Комісія утримується за рахунок і в межах коштів, передбачених на утримання органу виконавчої влади або територіального органу, що припиняється. Фінансування заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією органів виконавчої влади або територіальних органів, здійснюється в межах коштів, передбачених на їх утримання законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Слід також зазначити, що відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами, та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність встановлену законом.

Судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Питання примусового виконання судових рішень регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

В резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції суд, зокрема визнав протиправним та скасував наказ Міністерства доходів і зборів України від 26.03.2014 № 677-о про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Головного управління Міндоходів у Вінницькій області.

Також, поновив ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області з 27.03.2014.

Разом з тим, колегією суддів в постанові від 06.07.2022 зазначалося, що з 28.08.2019 Державною податковою служби України розпочато виконання функцій Державної фіскальної служби України у відповідних сферах діяльності .

Відповідно до відкритих джерел, а саме сайту «Опендатабот», Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державна фіскальна служба України, код: 39292197, реєстраційний номер: 0050011, дата реєстрації: 08.07.2014, адреса: Україна, 04053, місто Київ, ЛЬВІВСЬКА ПЛОЩА, будинок 8, знаходиться в стані припинення; Головне управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області, код: 39402165, реєстраційний номер: 0012662, дата реєстрації: 19.09.2014, адреса: Україна, 21100, Вінницька обл., місто Вінниця, ВУЛИЦЯ ХМЕЛЬНИЦЬКЕ ШОСЕ, будинок 7, знаходиться в стані припинення.

При цьому, відсутність штатного розпису в державній установі не є підставою для невиконання судового рішення. Водночас, ст. 235 КЗпП України містить пряму норму щодо поновлення на попередній роботі позивача, з якої його було незаконно звільнено та є єдиним можливим способом захисту його порушеного права та спрямований на повернення сторін трудового спору (працівника і роботодавця) у положення, яке існувало на день звільнення.

Отже, до моменту припинення юридичної особи, а саме Державної фіскальної служби України, постанову суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області має виконувати Державна фіскальна служба України. Після припинення зазначеної юридичної особи, виконання постанови суду про поновлення позивача на посаді покладається на орган, який за своїми обов`язками є правонаступником ДФС.

Керуючись ст.ст.243, 254, 325, 328, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що до моменту припинення юридичної особи Державної фіскальної служби України, ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді начальника Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області, Державною фіскальною службою України.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 23 листопада 2023 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Курко О. П.