Справа № 380/13819/23
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2023-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2023 рокумісто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського військово-медичного клінічного центру (клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Львівського військово-медичного клінічного центру (клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) , місцезнаходження: 79014, м. Львів, вул. Личаківська, буд. 107 (далі відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Львівського військово-медичного клінічного центру (клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, за період з 16.08.2022 року по 08.12.2022 року, виходячи з розміру 100 000,00 гривень з розрахунку за один місяць, але пропорційно усьому часу участі в бойових діях чи за здійснення заходів з національної безпеки і оборони для відсічі і стримування збройної агресії;

- зобов`язати Львівський військово-медичний клінічний центр (клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, за період з 16.08.2022 року по 08.12.2022 року, виходячи з розміру 100 000,00 гривень з розрахунку за один місяць, але пропорційно усьому часу участі в бойових діях чи за здійснення заходів з національної безпеки і оборони для відсічі і стримування збройної агресії.

Ухвалою від 20.06.2022 суддя відкрила провадження в адміністративній справі, призначила до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 16.08.2022 по 08.12.2022 позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи: Дніпропетровській обл., Синельниківського р-н., м. Першотравенськ, а також у Донецькій обл., м. Краматорськ. Наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України №392 не може вважатися таким, що набрав чинності та не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, оскільки не проходив державну реєстрацію в Міністерстві юстиції України. Цим Наказом встановлені додаткові, не передбачені Постановою №168, підстави для виплати збільшеної до 100000,00 грн щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. Позивачем доведено факт безпосередньої участі у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення цих заходів у період з 16.08.2022 по 08.12.2022. Відтак є підстави для виплати позивачу підвищеної додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн, та застосування при цьому пропорційного підходу до визначення розміру додаткової винагороди, який встановлений Постановою №168.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що долученими позивачем довідками не підтверджено виконання ним: бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовим розпорядженням, поєднане з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, як передбачено підпунктом 8 пункту 2 Наказу № 392, та підтверджуючі документи про таке на адресу відповідача не надходили, а відтак у відповідача були відсутні підстави для виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100000 грн. Додатково, довідка від 19.01.2023 № 12/9, видана відповідачем, для надання особі статусу учасника бойових дій. Представник відповідача також зазначив, що Порядок і умови виплати додаткової винагороди, як військовослужбовцю, який приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у спірному періоді з 16.08.2022 по 30.11.2022 визначено наказом 392-АГ та з 01.12.2022 по 08.12.2022 визначено наказом 628-АГ. Накази Адміністрації Держприкордонслужби №392-АГ та № 628-АГ не потребують обов`язкової державної реєстрації та офіційного опублікування.

У додаткових поясненнях від 30.08.2023 представник відповідача вказав на пропуск позивачем місячного строку звернення до суду із цим позовом.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні сторони у справі не звертались.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач у спірний період проходив військову службу у Львівському військово-медичному клінічному центрі (клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України

Згідно з довідкою відповідача від 19.01.2023 №12/9 з 16.08.2022 по 08.12.2022 позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Вважаючи, що за період з 16.08.2022 по 08.12.2022 у нього виникло право на одержання додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100000,00 грн, яка передбачена пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, 21.02.2023 позивач звернувся до відповідача із рапортом щодо перерахунку його грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди.

Листом від 27.02.2023 №11/21 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для збільшення додаткової винагороди до 100000,00 грн на місяць, оскільки не було встановлено документального підтвердження здійснення заходів, які зазначені у пункті 2 Наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди за період з 16.08.2022 по 08.12.2022, виходячи з розміру 100000,00 гривень з розрахунку за один місяць, але пропорційно усьому часу участі в бойових діях чи за здійснення заходів з національної безпеки і оборони для відсічі і стримування збройної агресії, протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку аргументам відповідача про порушення позивачем строку звернення до суду із цим позовом, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого вказаним Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи вказаним Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).

У частині п`ятій статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до абзацу першого статті 3 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно зі статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Суд зазначає, що до 18.07.2022 частини перша та друга статті 233 КЗпП України встановлювала, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У подальшому Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022 (далі Закон України № 2352-IX) частини першу та другу статті 233 КЗпП України викладено у наступній редакції:

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

З порівняння наведених положень вбачається, що з 19.07.2022 строк звернення до суду з позовом щодо виплати всіх сум, що належать працівникові при звільненні є обмеженим та становить три місяці з дня одержання особою письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Поряд з цим, суд вказує на те, що частина друга застосовується щодо строку звернення до суду у тих справах, в яких працівника звільнено. Натомість якщо працівник не звільнений, то строк звернення до суду із вимогами щодо виплати заробітної плати визначається загальною нормою частиною першою статті 233 КЗпП України, та становить три місяці з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Однак суд враховує пункт 1 Розділу Прикінцеві положення Кодексу законів про працю України, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 на території України запроваджено карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 дію карантину продовжено на всій території України до 30.06.2023.

Суд встановив, що позивач звернувся з цим позовом до суду 16.06.2023.

Таким чином, твердження відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом є необґрунтованими.

При вирішенні спору по суті суд виходить з такого.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 9 Закону України від 20.11.1991 № 2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон України № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з пунктами другим-третім статті 9 Закону України № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзаци перший, другий пункту 4 статті 9 Закону України № 2011-ХІІ).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Цей строк неодноразово продовжувався та наразі триває.

Відповідно до статті 1 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII Про правовий режим воєнного стану (далі Закон України № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону України № 389-VIII передбачено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України від 03.04.2003 № 661-IV Про Державну прикордонну службу України (далі Закон України № 661-IV) на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України № 661-IV основними функціями Державної прикордонної служби України зокрема є:

- охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах з метою недопущення незаконної зміни проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму;

- охорона суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні та контроль за реалізацією прав і виконанням зобов`язань у цій зоні інших держав, українських та іноземних юридичних і фізичних осіб, міжнародних організацій;

- ведення розвідувальної, інформаційно-аналітичної та оперативно-розшукової діяльності в інтересах забезпечення захисту державного кордону України згідно із законами України Про розвідувальні органи України та Про оперативно-розшукову діяльність;

- участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом, а також припинення діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), організованих груп та злочинних організацій, що порушили порядок перетинання державного кордону України;

- координація діяльності військових формувань та відповідних правоохоронних органів, пов`язаної із захистом державного кордону України та пропуску до тимчасово окупованої території і з неї, а також діяльності державних органів, що здійснюють різні види контролю при перетинанні державного кордону України та пропуску до тимчасово окупованої території і з неї або беруть участь у забезпеченні режиму державного кордону, прикордонного режиму і режиму в пунктах пропуску через державний кордон України та в контрольних пунктах в`їзду - виїзду.

Виконання зазначених у частині першій вказаної статті функцій є оперативно-службовою діяльністю Державної прикордонної служби України (частина друга статті 2 Закону України № 661-IV).

Частиною першою статті 6 Закону України № 661-IV визначено, що Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення і має таку загальну структуру: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; Морська охорона, яка складається із загонів морської охорони; органи охорони державного кордону - прикордонні загони, окремі контрольно-пропускні пункти, авіаційні частини; розвідувальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно з пунктами 3, 4 статті 19 Закону України № 661-IV на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: участь у взаємодії із Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями у відбитті вторгнення або нападу на територію України збройних сил іншої держави або групи держав; участь у виконанні заходів територіальної оборони, а також заходів, спрямованих на додержання правового режиму воєнного і надзвичайного стану.

Отже, відповідач входить до структури Державної прикордонної служби України, а тому починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року здійснює передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до статті 1 Закону України від 06.12.1991 № 1932-XII Про оборону України (далі Закон України № 1932-XII) військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Частиною першою статті 12 Закону України № 1932-XII визначено, що участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 168.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 Постанови № 168 в редакції, яка діяла у спірний період, на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення (абзац другий).

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац третій).

Пунктом 2-1 Постанови № 168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, яка застосовувалася у період з 24.02.2022 по 20.01.2023) установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених такою постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Щодо обґрунтування відповідачем своєї позиції положеннями наказів № 392-/0/81-22-АГ, № 628/0/81-22-АГ Адміністрації Держприкордонслужби, виданих на реалізацію пункту 2-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, то суд зазначає наступне.

30 липня 2022 року Адміністрацією Держприкордонслужби відповідно до пункту 2-1 Постанови № 168 був виданий наказ № 392-/0/81-22-АГ Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 (далі - Наказ № 392-/0/81-22-АГ), який введений в дію з 01.08.2022.

З 01.12.2022 введений в дію та застосовується наказ Адміністрації Держприкордонслужби № 628/0/81-22-АГ від 09.12.2022 Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 (далі Наказ № 628/0/81-22-АГ).

Згідно з частиною третьою статті 117 Конституції України нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, установленому законом.

Питання державної реєстрації регулюється Указом Президента України від 03.10.1992 № 493 Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, що прийнятий з метою впорядкування видання міністерствами, іншими органами виконавчої влади нормативно-правових актів, забезпечення охорони прав, свобод і законних інтересів громадян, підприємств, установ та організацій. Набувають чинності такі акти через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.

Спеціальний порядок державної реєстрації нормативно-правових актів установлений Положенням про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 № 731 (далі - Положення), наказом Міністерства юстиції України від 12.04.05 № 34/5 Про вдосконалення порядку державної реєстрації нормативно-правових актів у Міністерстві юстиції України та скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за № 381/10661.

Критерієм чинності таких актів та їх застосування є державна реєстрація нормативно-правових актів у Міністерстві юстиції України та занесення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, який запроваджений згідно з Указом Президента України від 27.06.1996 № 468.

Державна реєстрація полягає у тому, що такі нормативно-правові акти проходять правову експертизу на відповідність Конституції України, законам України та іншим актам законодавства.

Положенням встановлено, що державній реєстрації в Мін`юсті підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше норм (правил поведінки), що, зокрема, зачіпають соціально-економічні, політичні, особисті та інші права, свободи й законні інтереси громадян, проголошені й гарантовані Конституцією та законами України, установлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують існуючий організаційно-правовий механізм їх реалізації.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Про захист заробітної плати № 95, ухваленою генеральною конференцією Міжнародної організації праці та ратифікованої Україною 30.06.1961, термін заробітна плата означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Частинами першою та сьомою статті 43 Конституції України передбачено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Верховний Суд у постановах від 26.06.2019 у справі № 820/4748/17, від 12.09.2019 у справі № 812/1255/17, від 02.07.2020 у справі №812/792/17, 07.02.2022 у справі №420/7697/21, надаючи оцінку поняттям грошова винагорода військовослужбовця та оплата праці і заробітна плата, які використовуються у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, дійшов до висновку, що вказані поняття є рівнозначними.

Таким чином, оскільки Накази № 392-/0/81-22-АГ та № 628/0/81-22-АГ зачіпають соціально-економічні, права, свободи й законні інтереси військовослужбовців, які проголошені й гарантовані Конституцією та законами України, тому вказані Накази підлягали державній реєстрації в Міністерстві юстиції України у встановленому порядку.

Проте Накази № 392-/0/81-22-АГ та № 628/0/81-22-АГ не містять відомостей про їх реєстрацію в Міністерстві юстиції України у встановленому порядку, що відповідач не заперечив.

Отже, незареєстровані в Міністерстві юстиції України Накази № 392-/0/81-22-АГ та №628/0/81-22-АГ не пройшли правової експертизи і не набули чинності у порядку, встановленому законодавством, і не можуть прийматись до виконання та не викликають правових наслідків.

Крім того, на користь висновку суду щодо необхідності оприлюднення та державної реєстрації Наказів № 392-/0/81-22-АГ та № 628/0/81-22-АГ свідчить той факт, що Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, які визначають механізм виплати на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України 26.01.2023 № 36 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 31.01.2023 № 196/39252.

Проте, зазначений Порядок введений в дію з 01.02.2023, а тому не може бути застосований до спірних правовідносин.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 06.12.1991 № 1932-XII Про оборону України особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

24 лютого 2022 року Указами Президента України № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію введений воєнний стан та оголошена мобілізація.

Відповідно до Указу Президента України від 06.11.2023 № 734/2023, який затверджений Законом України від 08.11.2023 № 3429-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин та на час розгляду справи в суді на території України діє правовий режим воєнного стану.

Порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду визначений Інструкцією, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.03.2016 №188, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 31.03.2016 за № 488/28618 (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 1 розділу І Інструкції ця Інструкція визначає порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України та розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України […] за безпосередню участь у воєнних конфліктах, заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях […] чи в антитерористичній операції […], інших заходах в умовах особливого періоду.

Відповідно до пункту 2 розділу IV Інструкції безпосередня участь у бойових діях визначається у разі: виконання прикордонним підрозділом бойових завдань в умовах безпосереднього взаємного вогневого контакту з противником; ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки на території противника (території між позиціями військ противника та своїх військ).

Збільшення винагороди за безпосередню участь у бойових діях здійснюється також за ті дні, коли у районі ведення бойових дій (районі проведення АТО, заходів із забезпечення НБО, районі воєнних конфліктів та проведення інших заходів в умовах особливого періоду) військовослужбовці беруть участь у здійсненні польотів у зоні ураження зенітними ракетними комплексами (зенітно-артилерійськими комплексами) противника ближньої дії (до 10 км); веденні морського бою.

Отже, для визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень відповідно до постанови №168, необхідно встановити докази безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення відповідних заходів.

Пунктом 3 розділу IV Інструкції встановлено, що безпосередня участь у бойових діях визначається на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження) начальника органу Держприкордонслужби; запису в журналі службово-бойових дій (книзі прикордонної служби) прикордонного підрозділу; рапорту (донесення) начальника (командира) прикордонного підрозділу про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з числа доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях.

На підставі пункту 3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2018 № 558, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за № 854/32306, грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

Аналіз вищеназваних нормативно-правових актів свідчить, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода військовослужбовцю Держприкордонслужби збільшується до 100000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, який перебуває безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

При цьому виплата вказаної винагороди військовослужбовцю, який перебуває у відрядженні, здійснюється за наказом начальника органу Держприкордонслужби за місцем служби такого військовослужбовця.

Отже, для визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень відповідно до постанови № 168, необхідно встановити докази безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії.

Суд встановив, що позивач 15.08.2022 на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України від 16.08.2022 №158-ВВ вибув у службове відрядження в м. Київ, військову частину НОМЕР_3 ; оперативно-стратегічне угрупування ІНФОРМАЦІЯ_1 , для підсилення медичних підрозділів оперативно-стратегічного угрупування військ ІНФОРМАЦІЯ_1 та проведення евакуаційних заходів. Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України від 09.12.2022 №232-ВВ позивач прибув із службового відрядження 08.12.2022 з м. Києва, військової частини НОМЕР_3 ; оперативно-стратегічне угрупування ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з довідкою від 04.10.2022 №489, виданою командиром Військової частини НОМЕР_4 Міністерства оборони України, позивач у складі ПХГП Військової частини НОМЕР_4 у населеному пункті АДРЕСА_2 брав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) з 27.08.2022 по 30.09.2022. Підстава: наказ командира Військової частини НОМЕР_4 Міністерства оборони України від 27.08.2022 №243.

Згідно з довідкою від 01.11.2022 №21/д, виданою командиром Військової частини НОМЕР_4 Міністерства оборони України, позивач брав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнний (бойових) дій (проведення заходів) у складі угрупування сил і засобів Медичних сил Слов`янськ у східній частині Донецького операційного району з 10.10.2022 по 31.10.2022. Підстава: наказ командира угруповання сил і засобів Медичних сил Слов`янськ від 10.10.2022 №7, бойовий наказ угруповання сил і засобів Медичних сил Слов`янськ від 10.10.2022 №1756/3дск, бойовий наказ командира Військової частини НОМЕР_4 від 10.10.2022 №13/дск, журнал ведення бойових дій Військової частини НОМЕР_4 за обліковим номером: від 24.02.2022 №94/дск, рапорт заступника начальника госпіталю з медичної частини начальника медичної частини (вх. від 01.12.2022 №45).

Згідно з довідкою від 01.12.2022 №50/д, виданою командиром Військової частини НОМЕР_4 Міністерства оборони України, позивач брав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у складі угрупування сил і засобів Медичних сил Слов`янськ у східній частині Донецького операційного району з 01.11.2022 по 30.11.2022. Підстава: наказ командира угруповання сил і засобів Медичних сил Слов`янськ від 10.10.2022 №7, бойовий наказ угруповання сил і засобів Медичних сил Слов`янськ від 10.10.2022 №1756/3дск, бойовий наказ командира Військової частини НОМЕР_4 від 10.10.2022 №13/дск, журнал ведення бойових дій Військової частини НОМЕР_4 за обліковим номером: від 24.02.2022 №94/дск, рапорт заступника начальника госпіталю з медичної частини - начальника медичної частини (вх. від 01.12.2022 №45).

Суд зазначає, що наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25.04.2022 (далі - Наказ №75) затверджено Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) (із змінами).

Зокрема, відповідно до Наказу №75 у період з серпня 2022 року по листопад 2022 року Краматорська міська територіальна громада Краматорського р-н, Донецької обл., а також Синельниківський р-н, Дніпропетровської обл., входили до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Суд наголошує на тому, що описані довідки від 04.10.2022 №489, від 01.11.2022 №21/д, від 01.12.2022 №50/д складені за формою, затвердженою Додатком №1 до доручення від 23.06.2022 №912/з/29, та скеровані начальнику Львівського військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України.

Згідно з пунктом 1 Рішення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 (далі - Рішення №912/з/29) під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи в районах у період здійснення зазначених заходів (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил Оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій.

Пунктом 2 Рішення №912/з/29 передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах 100000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах).

Відповідно до абзаців третього, четвертого пункту 3 Рішення №912/з/29 документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів, а саме : бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно - вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових спеціальних) завдань. Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Суд зазначає, що доведене Телеграмою рішення Міністра Оборони України підлягало обов`язковому виконанню з 24.02.2022 усіма підрозділами Міністерства оборони України та ЗСУ та розповсюджувало свою дію на всіх військовослужбовців ЗСУ.

Отже, як положення Інструкції, так і положення Рішення №912/з/29 передбачають, що умовами для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям у розмірі 100000 гривень є: період дії воєнного стану; безпосередня участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебуваючи в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів; наявність наказу командира.

Зважаючи на викладені положення, враховуючи встановлені на підставі довідок від 04.10.2022 №489, від 01.11.2022 №21/д, від 01.12.2022 №50/д (видані на підставі наказів командира угруповання сил і засобів Медичних сил Слов`янськ, бойових наказів угруповання сил і засобів Медичних сил Слов`янськ, бойових наказів командира Військової частини НОМЕР_4 , журнал ведення бойових дій Військової частини НОМЕР_4 ) обставини безпосередньої участі позивача у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнний (бойових) дій (проведення заходів), суд приходить до висновку про набуття позивачем права на отримання щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірі 100000,00 грн.

Вирішуючи питання періоду, за який відповідач повинен нарахувати та виплатити позивачу щомісячну додаткову винагороду (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірі 100000,00 грн, суд вважає, що такий період підтверджується довідками від 04.10.2022 №489, від 01.11.2022 №21/д, від 01.12.2022 №50/д та становить наступні проміжки у часі: з 27.08.2022 по 30.09.2022; з 10.10.2022 по 31.10.2022; з 01.11.2022 по 30.11.2022.

У зв`язку з цим, суд вважає безпідставними покликання позивача на наявність підстав для нарахування та виплати йому щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірі 100000,00 грн за період з 16.08.2022 по 08.12.2022 на підставі довідки відповідача від 19.01.2023 №12/9, адже така довідка не підтверджує безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебуваючи в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів. Більше того, така довідка складена за формою, затвердженою Додатком 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413. Тобто така довідка має значення для вирішення питання надання особі статусу учасника бойових дій та не може вважатися належним доказом безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебуваючи в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів. Відтак позовні вимоги щодо нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн за періоди, які виходять за межі періодів згідно з довідками від 04.10.2022 №489, від 01.11.2022 №21/д, від 01.12.2022 №50/д не підлягають до задоволення.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, встановленої Постановою №168, за періоди з 27.08.2022 по 30.09.2022, з 10.10.2022 по 31.10.2022 та з 01.11.2022 по 30.11.2022, виходячи з 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях чи заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, є протиправною.

Відтак з метою повного відновлення порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, встановлену Постановою №168, за періоди з 27.08.2022 по 30.09.2022, з 10.10.2022 по 31.10.2022 та з 01.11.2022 по 30.11.2022, виходячи з 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях чи заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Львівського військово-медичного клінічного центру (клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 №168, за періоди з 27.08.2022 по 30.09.2022, з 10.10.2022 по 31.10.2022 та з 01.11.2022 по 30.11.2022, виходячи з 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях чи заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Зобов`язати Львівський військово-медичний клінічний центр (клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) (, місцезнаходження: 79014, м. Львів, вул. Личаківська, буд. 107) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 ) додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 №168, за періоди з 27.08.2022 по 30.09.2022, з 10.10.2022 по 31.10.2022 та з 01.11.2022 по 30.11.2022, виходячи з 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях чи заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Мричко Н.І.