Справа № 520/16014/23
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 р. Справа № 520/16014/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної установи "Інститут охорони ґрунтів України" на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2023, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., м. Харків, повний текст складено 03.07.23 по справі № 520/16014/23

за позовом Державної установи "Інститут охорони ґрунтів України"

до Департаменту реєстрації Харківської міської ради , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Державного реєстратора Федоренка Андрія Івановича

третя особа: Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції

про визнання незаконною та скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Державна установа "Інститут охорони ґрунтів України" (далі також позивач, ДУ "Інститут охорони ґрунтів України") звернулася до адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Державного реєстратора Федоренко Андрія Івановича (далі також відповідачі), третя особа: Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, в якому просила: визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію, номер запису про інше речове майно 4872236, щодо об`єкту нерухомого майна нежитлового приміщення: цокольного поверху № 1, 9, III, 1 поверху № 6-8,7 поверху № 1-22, 2a, 4a, 6а,14а, в літ «А-7» загальною площею 644,2 кв. м., реєстраційний номер 01, здійснену державним реєстратором Федоренком Андрієм Івановичем.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Державної установи "Інститут охорони ґрунтів України" до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Державного реєстратора Федоренко Андрія Івановича, третя особа: Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції про визнання незаконною та скасування державної реєстрації.

Роз`яснено позивачу право на звернення з цим позовом до суду в порядку господарського судочинства.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу та направити справу для подальшого розгляду судом першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції необ`єктивно та не в повній мірі оцінив обставини справи, зокрема і вимоги позивача, що зазначені у позовній заяві, що спонукало віднесення позовної заяви до розгляду за правилами господарського судочинства, хоча у позовній заяві є визначальна ознака справи адміністративної юрисдикції, тобто наявність публічно-правового спору, а саме неодноразово наголошується на незаконних діях державного реєстратора, який є посадовою особою та належить до суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, зазначає, що позовна заява у цій справі підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Інші учасники справи правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористалися.

Згідно з ч. 1 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції дійшов висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами, мають приватномайновий характер, тобто має місце спір про право, тому цей спір не є публічно-правовим спором в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України та має вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами пункту 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій і вирішення якого безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів.

Зазначене узгоджується з положеннями ст. 2, 4, 19 КАС, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть, зміст та характер спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило, майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

У той час як участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового.

Натомість приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило, майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Аналізуючи наведене, колегія суддів зазначає, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Однак не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Отже обов`язковим є з`ясування, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно з приписами статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Як убачається з матеріалів справи, зміст спірних правовідносин визначає ключова вимога позивача про скасування державної реєстрації, номер запису про інше речове майно 4872236, щодо об`єкту нерухомого майна нежитлового приміщення: цокольного поверху № 1, 9, III, 1 поверху № 6-8, 7 поверху № 1-22, 2a, 4a, 6а, 14а, в літ «А-7» загальною площею 644,2 кв. м., реєстраційний номер 01, здійснену державним реєстратором Федоренко Андрієм Івановичем.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, з метою приведення документації до вимог чинного законодавства України виникла необхідність виготовити технічну документацію на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться на праві оперативного управління державної установи «Інститут охорони грунтів України», що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, вулиця Космічна, будинок 21-А. При дослідженні та аналізі документації, яка наявна, виникло питання законності державної реєстрації іншого речового права, номер запису про інше речове право 4872236, зареєстроване державним реєстратором Федоренко Андрієм Івановичем Харківського міського управління юстиції 04.03.2014. У підставах для державної реєстрації йдеться про акт узгодження площ та приміщень, серія та номер б/н, виданий 03.08.2010, видавник: укладений між Харківським обласним технологічним центром «Облдержродючість» та Державним підприємством «Торговий дім «ОБЛАГРОХІМІЯ», лист серія та номер: 37-11-3-13/12754-1, виданий 23.08.2011, видавник: Міністерство аграрної політики та продовольства України. Однак такі документи не відповідають дійсності з підстав, зазначених у позовній заяві.

Аналіз наведених обставин справи дає підстави вважати, що спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, а стосується захисту приватних інтересів.

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідачі, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно (іншого речового права на нерухоме майно), не мали публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте державним реєстратором оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав іншої особи, а не позивача.

Натомість приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Визнання протиправним і скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права господарського відання в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за третьою особою є захистом прав позивача на нерухоме майно від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано право користування щодо того ж самого нерухомого майна.

У справі, яка розглядається, позивач звернувся до суду з позовом на захист свого права користування (оперативного управління) об`єктом нерухомості, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, вулиця Космічна, будинок 21-А, відносно якого державним реєстратором внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право користування (господарського відання) за Державним підприємством «Торговий дім «ОБЛАГРОХІМІЯ».

Отже цей спір є спором про цивільне право, тобто має приватноправовий характер, а саме є спором позивача та Державного підприємства «Торговий дім «ОБЛАГРОХІМІЯ» щодо права користування на спірний об`єкт нерухомості, яке підлягає державній реєстрації.

З урахуванням наведеного, колегія суддів уважає, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права користування об`єктом нерухомості має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на об`єкт нерухомості іншою особою, за якою зареєстровано право користування щодо того ж об`єкту нерухомості. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Також колегія суддів зазначає, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства.

Отже спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про державну реєстрацію права користування об`єктом нерухомості безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо об`єкта нерухомості з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею права користування цього ж об`єкта нерухомості. Такий спір має приватноправовий характер. З огляду на суб`єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами господарського судочинства.

Зазначений вище висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16, від 05.12.2018 у справі № 757/1660/17ц, від 23 січня 2019 року у справі № 820/2141/18, Верховного Суду, викладеній у постановах від 22.03.2019 у справі № 817/816/15, від 25.10.2019 (справа № П/811/1174/16), від 31.01.2019 у справі № 815/3613/16, від 25.03.2021 (справа № П/811/1345/16), від 15.01.2020 (справа П/811/1047/16), згідно з якою спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін; належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Велика Палата Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 820/3534/17 дійшла висновку, що якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 звернула увагу, що скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов`язково постають перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких договорів.

Беручи до уваги викладене, покладені в обґрунтування апеляційної скарги аргументи щодо порушення з боку суду першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми процесуального права, а тому оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної установи "Інститут охорони ґрунтів України" - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 по справі № 520/16014/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова О.В. Присяжнюк