Справа № 200/6662/23
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про передачу справи до іншого суду

22 листопада 2023 року Справа № 200/6662/23

суддя Донецького окружного адміністративного суду Голубова Л.Б., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 з вимогами про:

- визнання протиправною та скасування постанови військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 від 18 жовтня 2023 року, яка оформлена довідкою військово-лікарської комісії від 18.10.2023 №2575;

- зобов`язання військово-лікарську комісію військової частини НОМЕР_1 повторно провести медичний огляд військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суд доходить висновку, що позовна заява подана до Донецького окружного адміністративного суду з порушенням правил територіальної підсудності адміністративних справ, тому, справа підлягає передачі на розгляд до іншого адміністративного суду, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Отже, якщо предметом позову є оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної особи, то позивач може застосувати альтернативну підсудність, такий спір може бути розглянуто адміністративним судом за вибором позивача: за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) позивача або за місцезнаходженням відповідача.

Дана позовна заява мала бути подана до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача або за місцезнаходженням відповідача.

Як вбачається з позовної заяви зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_1 , що також підтверджується паспортом громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 .

У свою чергу, позивачем в позовній заяві місцезнаходженням відповідача - військової частини НОМЕР_1 зазначено: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, судом встановлено, що юридичною адресою військової частини НОМЕР_1 є: АДРЕСА_3 , адреса фактичного місцезнаходження: зона проведення бойових дій у Донецькій області. Зазначена адреса зазначалася військовою частиною НОМЕР_1 у відзивах на позовну заяву про розгляді справ №200/206/23 та 200/855/23.

Надаючи право позивачу альтернативної підсудності на подачу до суду позову, норми КАС України пов`язують таке право вибору з урахуванням зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, перебування чи знаходження цієї особи-позивача, а не за фактичним місцем проживання.

Відносини щодо місця проживання фізичної особи в публічно-правовому розумінні регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 №1382-IV (далі - Закон №1382-ІV).

У статті 3 вказаного Закону надано визначення, зокрема, таких термінів:

- місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги;

- місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05.11.2021 №1871-IX (далі - Закон №1871-IX), особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

За приписами ст.2 Закону №1871-IX, реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Порядок декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання, скасування декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), форми декларацій (заяв), що подаються для декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування), а також порядок ведення реєстру територіальної громади, надання та передачі інформації з та до такого реєстру визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 5 Закону №1871-IX громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні.

Реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою такої особи, поданою в паперовій формі до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, за адресою житла будь-якої форми власності.

Згідно із пп. 1-3 ч.2 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1871-IX, місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до набрання чинності цим Законом, не підлягає повторній реєстрації (декларуванню). Для підтвердження інформації про місце проживання (перебування), зареєстроване до набрання чинності цим Законом, особа може подавати відомості про місце проживання, що були внесені до:

1) паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки;

2) паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон у формі е-паспорта або е-паспорта для виїзду за кордон;

3) витягу з реєстру територіальної громади.

Механізм декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлення форми необхідних для цього документів визначає Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265.

Відповідно до пунктів 3 та 4 цього Порядку, декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради.

Особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Отже, засвідчення факту місця проживання у публічно-правових відносинах, має бути підтверджено належними і допустимими доказами.

Всупереч існуючому правовому порядку, позивач не надав суду відомостей, що підтверджують факт декларування/реєстрації місця проживання (перебування) позивача в межах Донецької області.

Відповідно до частини другої статті 26 КАС України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Судом встановлено, що зареєстрованим місцезнаходженням відповідача - військової частини НОМЕР_1 є: АДРЕСА_3 , проте позивач вважає та зазначає про це в позовній заяві, що місцезнаходженням є: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, суд зазначає, що тимчасове перебування за іншою адресою не вважається місцезнаходженням юридичної особи в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до Указу Президента України від 16.11.2004 року № 1417/2004 «Про утворення місцевих та апеляційних адміністративних судів, затвердження їх мережі» з 01.01.2005 року в системі адміністративних судів України утворено, зокрема:

- Вінницький окружний адміністративний суд, юрисдикція якого поширюється на Вінницьку область;

- Волинський окружний адміністративний суд, юрисдикція якого поширюється на Волинську область.

Також суд зазначає, що відповідно до Указу Президента України від 16.11.2004 року № 1417/2004 «Про утворення місцевих та апеляційних адміністративних судів, затвердження їх мережі» юрисдикція Донецького окружного адміністративного суду поширюється на Донецьку область.

Враховуючи той факт, що зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача і місцезнаходженням відповідача не є Донецька область, то з урахуванням положень статті 25 КАС України суд дійшов висновку про недотримання позивачем територіальної підсудності при зверненні з даним позовом, такий позов мав подаватися до Волинського окружного адміністративного суду (за місцем проживання позивача) або до Вінницького окружного адміністративного суду (за місцезнаходженням відповідача).

Згідно з пунктом другим частини першої статті 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, оскільки справа за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії не підсудна Донецькому окружному адміністративному суду, то суд за правилами територіальної юрисдикції (підсудності), встановленими статтею 25 КАС України, вважає за необхідне передати дану справу до Вінницького окружного адміністративного суду (за місцезнаходженням відповідача).

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що у разі незгоди з територіальною підсудністю, визначеною цією ухвалою, позивач не позбавлений можливості подати до Вінницького окружного адміністративного суду клопотання про передачу справи на розгляд до Волинського окружного адміністративного суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 29 Кодексу адміністративного судочинства України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ч. 1, 2 ст. 30 Кодексу адміністративного судочинства України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Відповідно до ч.ч. 6, 8 ст. 29 Кодексу адміністративного судочинства України питання про передачу адміністративної справи, крім випадку, визначеного пунктами 4 - 6 частини першої цієї статті, суд вирішує ухвалою. Ухвалу про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого може бути оскаржено.

Передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 318 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Таким чином, порушення окружним адміністративним судом правил як предметної, так і територіальної підсудності є підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Наведене дає підстави стверджувати, що процесуальний закон забороняє адміністративним судам розглядати справи, які йому територіально не підсудні, і зобов`язує суд направити таку справу на розгляд за встановленою законом підсудністю.

З огляду на встановлене місце реєстрації позивача та місцезнаходження відповідача у справі, суд дійшов висновку про необхідність передачі адміністративної справи № 200/6662/23 до Вінницького окружного адміністративного суду для розгляду справи по суті заявлених позовних вимог за територіальною підсудністю.

Керуючись статтями 20, 25, 27, 29, 30, 243, 248, 256, 286, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Передати адміністративну справу № 200/6662/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії для розгляду до Вінницького окружного адміністративного суду.

Передачу справи здійснити не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Копію ухвали надіслати (вручити) сторонам.

Повний текст ухвали складено та підписано 22 листопада 2023 року.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтями 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя Л.Б. Голубова