Справа № 636/4238/21
Суддя: Карімов І. В.
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/4238/21 Провадження № 2-а/636/6/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Карімова І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ріпи І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чугуєві в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор 3 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції (УПП) у Харківській області старший лейтенант поліції Помазун Андрій Сергійович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО № 4756467 від 11.09.2021року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, мотивуючи його тим, що постановою серії ЕАО № 4756467 від 11.09.2021 року інспектором 3 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції (УПП) у Харківській області старшим лейтенантом поліції Помазун А.С. було накладено на нього ( ОСОБА_1 ) адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що він керував транспортним засобом автомобілем марки FORD MUSTANG номерний знак НОМЕР_1 11.09.2021 року в населеному пункті с. Камяна Яруга зі швидкістю 80 км/год., перевищивши встановлену швидкість руху на 30 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4. ПДР України, швидкість вимірювалась приладом «TruСam» ТС 000709. Позивач зазначає, що не погоджується із винесеною відносно нього постановою, оскільки вона є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального права та без жодного доказу. Зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення інспектором УПП не оголошено яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, не роз`яснено всіх прав і обов`язків, що позбавило його можливості встановити початок та закінчення розгляду справи і надати письмові пояснення по справі, про що позивач клопотав перед інспектором, однак йому було відмовлено з огляду на закінчення розгляду справи. В оскаржуваній постанові відповідач послався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача в зоні населеного пункту, це ТС TruСam 000709 відео з камери 2187. Крім того, оскаржувана постанова не містить інформації про дока, яким би підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70», лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху, в тому числі й швидкісного режиму, і працівник поліції здійснював контроль швидкості руху в межах дії цього знаку. Після зупинки його транспортного засобу поліцейським повідомлено причину зупинки та надано на ознайомлення фото з вимірювального приладу TruСam, згідно з яким було наведено ціль на автомобіль позивача, при цьому прилад знаходився у руках поліцейського, що свідчить про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля приладом TruСam з руки (рук). Таке вимірювання швидкості руху приладом TruСam може дати більшу похибку, аніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху керованого ним автомобіля. В оскаржуваній постанові відсутнє посилання на точний технічний засіб, за допомогою якого здійснювався відеозапис, що наданий як доказ керування ним транспортного засобу, тому такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом.

У зв`язку з вищевикладеним позивач просить: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4756467 від 11.09.2021року, складену відносно нього; провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а також повернути ОСОБА_1 340 грн., сплачених в якості штрафу згідно оскаржуваної постанови.

Подалі представник позивача ОСОБА_1 адвокат Биченко А.О. надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та відповідно до ч.7 ст.139 КАС України надати строк після винесення рішення суду для подання доказів розміру витрат, які сторона позивача сплатила у зв`язку з розглядом цієї справи.

Ухвалою судді від 17 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті.

19.11. 2021 року представник відповідача Департамету патрульної поліції Іващенко О.О. надіслав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просить відмовити у його задоволенні. Зазначає, що факт перевищення швидкості руху позивачем зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів «TruСam» № ТС 000706 , який відповідає всім вимогам законодавства, пройшов відповідну повірку та його покази являються належними, допустимими, достовірними доказами, що підтверджується відео- та фотоматеріалами даного пристрою, геолокацією місця виміру швидкості руху авто під керувіанням позивача із зазначенням географічних координат в межах населеного пункту. Стаття 40 цього Закону України «Про національну поліцію» не встановлює імперативного способу кріплення/монтування/розміщення приладів фото-відеофіксації, оскільки законодавець зазначив, що прилади фото-відеофіксації можуть як монтуватися, так і розміщуватися по зовнішньому періметру доріг. Таким чином, розміщення приладу «TruСam» в руках поліцейського під час виміру швидкості руху авто під керуванням позивача жодним чином не суперечить вимогам закону( а.с. 27-49).

Позивач та його представник адвокат Биченка А.О. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Представник відповідача Департаменту патрульної поліції та третя особа: інспектор 3 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції у Харківській області старший лейтенант поліції Помазун А.С. у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином у відповідності до ст. 126 КАС України, про причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи у її відсутність суду не надали.

В порядку приписів ст. 205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що інспектором 3 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції у Харківській області старшим лейтенантом поліції Помазун А.С. на автодорозі М-03 «Київ-Харків-Довжанський» винесено постанову про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Як зазначено в цій постанові ОСОБА_1 керував транспортним засобом -автомобілем марки FORD MUSTANG номерний знак НОМЕР_1 11.09.2021 року о 09:57:50 в населеному пункті с. Камяна Яруга, рухався зі швидкістю 80 км/год., перевищивши встановлену швидкість руху на 30 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4. ПДР України, швидкість вимірювалась приладом «TruСam» ТС 000709 (а.с. 1).

Вказаний штраф в сумі 340 грн. був сплачений ОСОБА_1 14.09.2021року по квитанції АТ «ПриватБанк» 0.0..1 (а.с.10).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Дорожній знак 5.70 ПДР України «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків.

В той же час, ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху.

З урахуванням викладеного, посилання позивача ОСОБА_1 на те, що вимірювальний засіб TruCam при проведенні фіксації швидкості транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, суд вважає помилковим. Також, враховуючи вищевикладене, доводи позивача щодо неможливості використання вказаного вимірювального пристрою швидкості TruCam судом оцінюються критично.

За змістом ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху (далі ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. №3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Стаття 268 КУпАП передбачає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення визначено розділом ІV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за №1496/27941 (далі Інструкція).

Так, згідно пунктів 3, 4, 8 Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення або місцем проживання правопорушника відповідно до статті 276 КУпАП у строки, визначені статтею 277 КУпАП. У випадках, передбачених частиною першою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 затверджено «Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно п.4 розділу І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п.1 розділу ІІІ Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2 розділу ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 9, 10 розділу ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.2 р.IV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати вимогам статті 283 КУпАП.

Відповідно до п.5 р.IV Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. За наявності технічної можливості після винесення постанови в електронній формі у вигляді стрічки на мобільному логістичному пристрої відображається двовимірний штрих-код (QR-код), що містить інформацію з реквізитами для сплати штрафу. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено. Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП). У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 вказав, скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Положеннями ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» надано право поліції застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За визначенням, наведеним у ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4756467 від 11.09.2021 року містить посилання на те, що швидкість руху автомобіля позивача вимірювалась приладом «TruСam» №ТС0007069.

На підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення відповідачем долучено до матеріалів справи диск з відеозаписом та роздруківку фото з лазерного вимірювача швидкості «TruСam» ТС000706, на яких зафіксовано рух транспортного засобу автомобіля марки FORD MUSTANG номерний знак НОМЕР_1 зі швидкістю 80 км/год., та зазначено дату і час фіксації 11.09.2021 року о 09:57:50, дані геолокації ( витяг з інтернет-ресурсу за посиланням https://www. google.com/maps/ place, що підтверджує географічні координати) (а.с. 38-40).

Дані, що містяться на роздруківці, відповідають обставинам справи, зазначеним в оскаржуваній постанові.

Згідно зі ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 75 КАС України).

Відповідно до копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальнох техніки № 22-01/21368 вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний «TruСam» LТІ 20/20 №ТС000709 сертифікований 16.02.2021 державним підприємством «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ». Строк дії вказаного сертифікату відповідності експертного висновку до 16.02.2022. Виробник приладу TruCam (LTI, США). Діапазон вимірювань швидкості- від 2 км/год. до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ±2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200км/ год.; ±1% в діапазоні від 201 км/год. до 320км/ год.(а.с. 42).

Правильність реалізації у лазерному вимірювачі швидкості LТІ 20/20 TruCam криптографічного алгоритму шифрування алгоритму AES підтверджено експертним висновком від 27.09.2018 Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (а.с. 43).

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення Правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Отже, лазерний вимірювач швидкості «TruСam» LТІ 20/20 №ТС000709 зареєстрований в Державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, пройшов періодичну повірку, і свідоцтво було чинним станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У зв`язку із чим суд вважає, що показання вказаного лазерного вимірювача швидкості є належним та допустимим доказом вчинення позивачем інкримінованого порушення у розмінні 73-75 КАС України.

Листом Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» Міністерства економічного розвитку та торгівлі від 01 жовтня 2019 року № 22-38/49 підтверджується, що лазерний вимірювач TruСam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, та крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruСam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювання швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі(а.с. 44).

Отже, використання приладу TruCam відбувається у автоматичному режимі як у мобільному, так і у статичному положенні, а тому користування приладом у ручному режимі не є порушенням.

Вищевикладене спростовує доводи позивача про неможливість використання приладу вимірювання швидкості автотранспортних засобів TruСam в ручному режимі.

Тобто, позивач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом FORD MUSTANG номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 80 км/год., де допустима швидкість встановлена 50 км/год, що є перевищенням дозволеної швидкості в населених пунктах згідно ПДР.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що вчинення позивачем порушення п. 12.4 ПДР підтверджено належними і допустимими доказами.

Доводи позивача про те, що оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким би підтверджувалися обставини стосовно розміщення на відрізку дороги, на якому рухався автомобіль під керуванням позивача, дорожнього знаку 5.70 «Фото, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху», що, на його думку, свідчить про відсутність правових підстав для монтування/розміщення автоматичної фототехніки та відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху, зокрема, швидкісного режиму, суд вважає такими, що не підтверджуються документально, оскільки суду не надано доказів, які б вказували на відсутність вказаних знаків на вказаному відрізку дороги на момент винесення оскаржуваної постанови, натомість висловлену лише суб`єктивну думку, яка немає жодного нормативного та доказового підґрунтя.

Крім того, відповідно до пункту 5.70 Правил дорожнього руху дорожній знак «Фото, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Відповідно до пп. ґ п. 8.4 Правил інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Тобто, встановлення такого дорожнього знаку перед використання радарів має рекомендаційний характер і законодавством не передбачено обов`язковість його встановлення.

Разом з тим, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України, не розраховуючи на те, що факт вчинення правопорушення не буде належним чином зафіксований.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність складання оспорюваної постанови. Підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено. Стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції ч.4 ст. 122 КУпАП, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Всупереч встановленому КАС обов`язку доказування, позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження не правомірності дій представника поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доказів, які б підтвердили вказані обставини та спростовували твердження відповідача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Надані відповідачем докази на підтвердження правомірності оскарженої позивачем постанови є належними, достовірними та достатніми доказами у розумінні статей 73, 75, 76 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

У зв`язку із чим не підлягає задоволенню й вимога позивача про повернення йому сплаченого14.09.2021 року штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.10).

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У відповідності до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно пункту 13частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви надана копія посвідчення серії НОМЕР_2 від 03.05 2015 року щодо начвності у нього права на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій (а.с.11).

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову ОСОБА_1 , який звільнений від сплати судового збору, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Відповідно до ч.3 ст.143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Биченко А.О., звертаючись до суду із заявою про надання відповідно до ч.7 ст.139 КАС України після винесення рішення суду строку для подання доказів розміру витрат, які сторона позивача сплатила у зв`язку з розглядом цієї справи, не вказав поважність причин не подання цих доказів до суду в термін та порядку, передбаченими ч.7 ст.139 КАС України, тому заяву адвоката Биченко А.О. слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 72-77, 139, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор 3 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції (УПП) у Харківській області старший лейтенант поліції Помазун Андрій Сергійович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО № 4756467 від 11.09.2021року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 . Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3.

Третя особа: інспектор 3 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції у Харківській області старший лейтенант поліції Помазун Андрій Сергійович, місцезнаходження:61033, м. Харків, вул.. Шевченка, 315А.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 10 листопада 2023 р.

Суддя: