Справа № 260/8241/23
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2023 року м. Ужгород№ 260/8241/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС у Закарпатській області Державної фіскальної служби України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2023 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної фіскальної служби України (04053, Київська область, м. Київ, пл. Львівська, буд. 8, ), Головного управління ДФС у Закарпатській області Державної фіскальної служби України (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52, ), яким просить суд: "1. Прийняти дану позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного провадження; 2. Стягнути з Державної фіскальної служби України (, Львівська площа, 8, м. Київ, 04053), Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (, вул. Волошина, 52, м. Ужгород, Закарпатської області, 88000) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) в порядку ст.236 КЗпП України середній заробіток за час затримки виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду 15.08.2022 року у справі №260/3092/20, яке набрало законної сили 15.08.2022 року в частині поновлення на службі, в порядку ст.236 КЗпП України, починаючи з 25.11.2022 року по день прийняття рішення Закарпатським окружним адміністративним судом, що на день подання цієї позовної заяви 22 вересня 2023 року складає в сумі 283427,00 (двісті вісімдесят три тисячі чотириста двадцять сім гривень нуль копійок) грн.".

02 жовтня 2023 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, якою розгляд справи постановлено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та (або) викликом учасників справи, залучено Державну судову адміністрацію України до участі в даній справі в якості співвідповідача.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що рішенням від 15 серпня 2022 року у справі № 260/3092/20 позивача поновлено на роботі. Однак, рішення суду в частині поновлення на роботі не виконано, у зв`язку із чим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 липня 2023 року у справі № 260/5096/22, було стягнуто з Головного управління ДФС у Закарпатській області Державної фіскальної служби України на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 серпня 2022 року по 24 листопада 2022 року, однак відповідачами добровільно рішення суду не було виконано, станом на час подання даного позову до суду його не було поновлено на роботі, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

У відповідності до поштового відправлення (конверту), яким було надіслано Головного управління ДФС у Закарпатській області Державної фіскальної служби України ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в даній адміністративній справі із рекомендованим повідомленням про вручення на адресу останнього - таке повернулося до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

У відповідності до поштового відправлення (конверту), яким було надіслано Державної фіскальної служби України ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в даній адміністративній справі із рекомендованим повідомленням про вручення на адресу останнього - таке повернулося до суду з відміткою " адресат відсутній за вказаною адресою".

Порядок вручення повістки встановлений статтею 126 КАС України. Однак даною статтею не врегульовано порядок вручення інших судових документів.

Відповідно до статті 7 частини 6 КАС України, зокрема, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Таким чином, суд вважає за необхідне застосувати аналогію та керуватися положеннями статті 126 КАС України.

Відповідно до статті 126 частини 11 КАС України встановлено, що розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до статті 251 частини 6 пункту 4 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Також необхідно врахувати висновок Верховного Суду в ухвалі від 24 березня 2021 у адміністративному провадженні № К/9901/35851/20 про те, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Таким чином, у розумінні статті 126 частини 11 КАС України ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в даній адміністративній справі вважається врученою відповідачам належним чином.

Відтак, судом вжито достатніх необхідних законодавчо встановлених заходів щодо належного повідомлення відповідачів про відкриття провадження та про можливість подання відповідачем відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали суду. Разом з тим, відповідачем відзиву на позовну заяву чи клопотань до суду не подано.

Відповідно до статі 162 частини 6 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно із статтею 262 частиною 5 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Зважаючи на вимоги статті 162 частини 6 КАС України, суд вважає, що розгляд справи може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 4 частини 1 пункту 10 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 24 грудня 2002 року по 26 серпня 2020 року проходив службу в податковій міліції у Закарпатській області. Наказами ДФС України № 1188-0 від 21 серпня 2020 року та ГУ ДФС у Закарпатській області № 77-о від 26 серпня 2020 року позивача було звільнено з посади начальника слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Закарпатській області та податкової міліції за пунктом 64 підпунктом "г" Положення (через скорочення штатів) без дати звільнення зі служби з органів податкової міліції та без визначення в цьому наказі і розгляду питання можливості подальшого використання на службі.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року, що ухвалене у справі № 260/3092/20, визнано протиправним та скасовано наказ № 1188-о Державної фіскальної служби України від 21.08.2020 року про звільнення ОСОБА_1 (М-109451) з податкової міліції ДФС з посади начальника слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області у запас Збройних Сил України за п. 64 пп. "г" Положення (через скорочення штатів). Визнано протиправним та скасовано наказ №77-о від 26.08.2020 року Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про звільнення ОСОБА_1 (М-109451) з податкової міліції ДФС з посади начальника слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області у запас Збройних Сил України за п. 64 пп. "г" Положення (через скорочення штатів) з 26.08.2020 року. Поновлено ОСОБА_1 (М-109451) на посаді начальника слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області з 27 серпня 2020 року. Стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27 серпня 2020 року по 15 серпня 2022 року в сумі 677 136 (шістсот сімдесят сім тисяч сто тридцять шість гривень) грн.. Рішення суду, в частині поновлення ОСОБА_1 (М-109451) на посаді начальника слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області з 27 серпня 2020 року та стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць в сумі 28 624,61 (двадцять вісім тисяч шістсот двадцять чотири гривні 61 копійка) грн. допущено до негайного виконання. В решті позовних вимог відмовлено (а.с.а.с. 26-36).

Разом з цим, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 липня 2023 року у справі № 260/5096/22, яке набрало законної сили 14 серпня 2023 року, стягнуто з Головного управління ДФС у Закарпатській області Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 серпня 2022 року по 24 листопада 2022 року у розмірі 85403,50 грн (а.с.а.с. 17-25).

Оскільки ГУ ДФС у Закарпатській області та ДФС України добровільно рішення суду не виконали, позивач звернувся з даним позовом до суду оскільки вважає, що має право на стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в порядку статті 236 КЗпП України.

Вважаючи, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду 15 серпня 2022 року у справі № 260/3092/20 в частині поновлення позивача на посаді начальника слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області не виконано, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір, суд зазначає.

Статтею 19 частиною 2 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із статтею 23 пунктами 2, 3 Загальної декларації прав людини прийнятої і проголошеної резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, кожна людина, без будь-якої дискримінації, має право на рівну оплату за рівну працю. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.97).

Згідно із статтею 235 частинами 1, 5 КЗПП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Відповідно до статті 124 частини 5 Конституції України судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником наказу про це, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків (пункт 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів").

Аналіз зазначених правових норм, дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

Відповідно до статті 236 КЗПП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Положення статті 236 КЗПП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування.

Отже, відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗПП України, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Таким чином, згідно із статтею 236 КЗПП України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що наявність вини відповідача у затримці виконання судового рішення не є обов`язковою для задоволення заявлених вимог, в даній справі наявність цієї вини випливає із норм Конституції України, згідно яких судові рішення, які набрали законної сили, повинні виконуватись державними органами добровільно, без відкриття виконавчого провадження.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗПП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2018 року у справі №807/2713/13-а, від 21 березня 2018 року у справі № 243/2748/16-ц, від 27 червня 2019 року у справі №821/1678/16, від 17 липня 2019 року у справі №825/1281/16, від 25 липня 2019 року у справі №2а-3138/10/0370, від 27 листопада 2019 року у справі №802/1183/16-а.

Як свідчать встановлені обставини справи, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року у справі № 260/3092/20, ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області з 27 серпня 2020 року.

Відповідно до рішення суду, що набрало законної сили, у відповідача наявний обов`язок по поновленню позивача на посаді начальника слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області з 27 серпня 2020 року, який має бути здійснений, шляхом видання останнім відповідного наказу.

Проте, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду 15 серпня 2022 року у справі № 260/3092/20 в частині поновлення позивача на посаді начальника слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області не виконано, доказів зворотного до суду не надано.

Щодо розрахунку суми стягнення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні суд враховує наступне.

Згідно зі статтею 27 Закону України "Про оплату праці", порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 "Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" (далі по тексту Положення № 114), постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" наказом Міністерства фінансів України від 17 липня 2018 року № 616 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції (далі - Порядок № 616), яким визначено механізм нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, а також визначено форму та порядок видачі грошових атестатів (пункт 1 розділу І Порядку № 616).

Пунктом 24 Положення № 114 передбачено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Згідно із пунктом 2 розділу І Порядку № 616 у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях: місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, встановлене на дату настання події, без урахування одноразових додаткових видів грошового забезпечення. При цьому до місячного грошового забезпечення премія включається у розмірі, нарахованому у місяці, що передує події; одноденний розмір грошового забезпечення - місячне грошове забезпечення, поділене на кількість календарних днів місяця настання події.

Пунктом 4 розділу ХІІ Порядку № 616 визначено, що особам начальницького складу податкової міліції, звільненим з органів ДФС, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за визначений час вимушеного прогулу грошове забезпечення нараховується виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення, помноженого на кількість календарних днів періоду вимушеного прогулу.

Згідно із пунктом 3 розділу І Порядку № 616 грошове забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) складається з: 1) посадового окладу; 2) окладу за спеціальним званням; 3) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавок за вислугу років, за особливості проходження служби, за спортивне звання, за почесне звання, за виконання функцій державного експерта з питань таємниць, за службу в умовах режимних обмежень; доплати за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук; доплати за вчене звання; премій; 4) одноразових додаткових видів грошового забезпечення: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; допомоги для оздоровлення.

Відповідно до статті 78 частини 4 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини щодо розміру середньоденної заробітної плати позивача встановлені у рішенні Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року у справі № 260/3092/20 та відповідно до статті 78 частини 4 КАС України не потребують доказування у даній справі.

Відповідно до розрахункового листа за 2020 року Головного управління ДФС у Закарпатській області заробітна плата позивача за червень 2020 рік складала 18183,69 грн, за липень 2020 року 39065,53 грн.

Відтак, середньомісячна заробітна плата позивача становить 28624,61 грн. (18183,69 грн. + 39065,53 грн. = 57249,22 грн/ 2), а середньоденна заробітна плата становить 938,50 грн. (57249,22 грн. / 61 день).

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду 15 серпня 2022 року у справі №260/3092/20 в частині поновлення на службі допущено до негайного виконання, тому, стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі необхідно обчислювати з 16 серпня 2022 року

Разом з цим, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 липня 2023 року у справі № 260/5096/22, яке набрало законної сили 14 серпня 2023 року, стягнуто з Головного управління ДФС у Закарпатській області Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 серпня 2022 року по 24 листопада 2022 року у розмірі 85403,50 грн (а.с.а.с. 17-25).

Таким чином, середній заробіток позивача ОСОБА_1 за час затримки виконання рішення від 15 серпня 2022 року у справі № 260/3092/20, враховуючи стягнення середнього заробітку за період з 16 серпня 2022 року по 24 листопада 2022 року рішенням у справі № 260/5096/22 від 13 липня 2023 року необхідно розраховувати за період з 25 листопада 2022 року по день подачі позивачем даної позовної заяви - 22 вересня 2023 року.

Одноденний розмір грошового забезпечення позивача складає 938,50 грн.

Судом встановлено, що загальна кількість календарних днів за період вимушеного прогулу з 25 листопада 2022 року по 22 вересня 2023 року складає 302 календарних днів.

Таким чином, стягненню на користь позивача підлягає середній заробіток в розмірі 283427 грн (302 х 938,50 грн), а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такі необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної фіскальної служби України (04053, Київська область, м. Київ, пл. Львівська, буд. 8, ), Головного управління ДФС у Закарпатській області Державної фіскальної служби України (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52, ) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі задовольнити.

Стягнути з Головного управління ДФС у Закарпатській області Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 25 листопада 2022 року по 22 вересня 2023 року в розмірі 283427 (двісті вісімдесят три тисячі чотириста двадцять сім гривень) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяС.Є. Гаврилко