Справа № 600/7277/23-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

20 листопада 2023 р. м. Чернівці справа № 600/7277/23-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Кушнір В.О., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Єрьоміна Вікторія Анатоліївна до Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

У поданому 14.11.2023р. позові ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Єрьоміна Вікторія Анатоліївна, просить суд:

- визнати протиправною відмову Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у виготовленні та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області нової довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 розрахованого відповідно до вимог статей 43 i 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХП "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших ociб" положень постанови Кабінету міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового i начальницького складу та деяких інших ociб" із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу i окладу за військове (спеціальне) звання, які розраховані шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних ociб (2481,00), встановленого законом на 01.01.2022, шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684,00грн), встановленого законом на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно додатків 1, 14 до постанови №704, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати підвищення) та премії, які встановлені на 2022 та 2023 роки для проведення з 01.02.2022 та з 01.02.2023 перерахунку основного розміру пенсії;

- зобов`язати Чернівецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 та 01.01.2023 роки у відповідності до вимог статей 43 i 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХП "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших ociб" положень постанови Кабінету міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового i начальницького складу та деяких інших ociб" із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу i окладу за військове (спеціальне) звання, які розраховані шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних ociб (2481,00), встановленого законом на 01.01.2022, шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684,00грн), встановленого законом на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно додатків 1, 14 до постанови №704, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати підвищення) та премії, із обов`язковим зазначенням надбавки за особливості проходження військової служби в розмірі 65% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років та щомісячної премії у розмірі, визначеному згідно Додатку 1 до телеграми Міністра оборони від 01.02.2023р. №2683/з, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01.02.2022р. та 01.02.2023р.

Пунктами 3 та 5 частини 1 статті 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Ознайомившись із позовною заявою та доданими документами, суд дійшов висновку, що її слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Разом з цим, процесуальним законом передбачені певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Частинами 1 та 2 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до позиції Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, викладеної у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Крім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №№22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі ВАТ "Нафтова компанія Юкос" проти росії).

Суд звертає увагу на те, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 за №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, наявність яких унеможливило своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Крім цього, при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №340/1019/19).

Предметом спору у даній справі є оскарження дій відповідача щодо невидачі нових довідок для перерахунку пенсії із 01.02.2022 та 01.02.2023 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 та на 01.01.2023.

Таким чином, позивач звернувшись до суду 14.11.2023р., пропустив шестимісячний строк, визначений ч.2 ст. 122 КАС України, враховуючи правовий висновок Верховного Суду, сформований в постанові від 12.04.2023 по справі №380/14933/22 щодо дотримання строків звернення до суду у такій категорії справ, який полягає в тому, що позивач повинен був дізнатися про порушення свого права на перерахунок пенсії, в тому числі і відсутності сформованої довідки, як складової в алгоритмі згаданого перерахунку, 1 січня відповідного року.

Отримання позивачем листа відповідача від 27.07.2023 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання довідок і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку (постанова Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19).

У відповідності до ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Так, разом із позовною заявою подано заяву про поновлення строку звернення до суду, яка обґрунтована тим, що до спірних правовідносин в контексті визначення строку звернення до суду з аналогічними позовами, застосуванню підлягає ст.51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон № 2262-XII). У зв`язку з цим, позивач вважає, що його право на перерахунок пенсії у силу названої норми Закону № 2262-XII не може бути обмежено будь-яким строком, а тому і строк звернення до суду з позовними вимогами стосовно складання відповідних довідок про розмір грошового забезпечення (станом на 1 січня відповідного року) для перерахунку пенсії на підставі ст.63 Закону № 2262-XII не застосовується.

При цьому, у заяві звертається увага на неоднаковий підхід суду касаційної інстанції щодо строку звернення до суду у такій категорії справ.

Поряд із цим, суд наголошує, що неоднакова практика Верховного суду щодо того чи іншого питання не може бути обставиною, яка перешкоджає, ускладнює чи унеможливлює своєчасне звернення позивачем до суду, як і не може обґрунтовувати поважність причин пропуску строку.

У заяві про поновлення строку позивач посилається на ухвалу Верховного Суду від 25.09.2023 у справі №380/1907/23, у якій Верховний Суд відступив від правової позиції щодо застосування до такої категорії справ строку, визначеного ст.122 КАС України.

Поряд із цим, варто зазначити, що в силу ч.5 ст.242 КАС України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду, при цьому у справі, на яку посилається позивач остаточного рішення ще на разі не прийнято.

За таких обставин, оцінивши доводи, наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду, суд дійшов висновку про їх необґрунтованість, що свідчить про наявність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом неповажними.

Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З урахуванням наведеного, позивачу необхідно подати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав поважності пропуску цього строку та відповідних доказів.

Згідно з ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Документом про сплату судового збору є оригінал квитанції установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI (далі - Закон №3674-VI).

Згідно зі ст.1 цього Закону №3674-VI судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платники судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (ч. 1 ст. 2 Закону № 3674-VI).

Відповідно до ст.3 Закону №3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про державний бюджет України на 2023 р. з 1 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2684,00 грн.

У поданому до суду позові позивача заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру та одну похідну від неї вимогу. У зв`язку із цим, при зверненні до суду з даним позовом позивачу належить сплатити судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Дослідженням матеріалів позову встановлено, що на підтвердження сплати судового збору позивачем додано квитанцію №6С20-СНМР-5964-34ЕА від 05.09.2023р. про сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Разом з цим, згідно відомостей з КП Діловодство спеціалізованого суду встановлено, що платіжну квитанцію №6С20-СНМР-5964-34ЕА від 05.09.2023р. було додано в якості доказу сплати судового збору при зверненні ОСОБА_1 з позовом до Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, який згідно ухвали суду від 09.10.2023 року у справі №600/6251/23-а повернуто позивачу.

Так, в силу п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. А тому, будь-які дії щодо сплаченого судового збору за квитанцією №6С20-СНМР-5964-34ЕА від 05.09.2023р., в тому числі, що стосуються повернення такого судового збору вирішуються виключно в рамках адміністративної справи №600/6251/23-а.

Таким чином, суддею встановлено, що позивачем у даній справі при зверненні до суду з позовом судовий збір не сплачено.

Позивачу за подання даного позову необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1073,60грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Вказані недоліки позовної заяви перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у даній справі, оскільки позивачем не дотримано вимог ст.ст.160, 161 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відтак суд робить висновок про наявність правових підстав для залишення даного позову без руху.

На підставі наведеного та керуючись статтями 122, 123, 161, 169, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення даної ухвали.

3. Роз`яснити, що в разі невиконання вимог ухвали і не усунення недоліків у вказаний строк позовна заява буде вважатися неподаною і буде повернута особі, яка її подала на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Кушнір