Справа № 500/6028/23
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6028/23

22 листопада 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬ-ПАК" до Тернопільської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЬ-ПАК" (далі ТОВ "АЛЬ-ПАК", Товариство, позивач) через представника - адвоката Гатало Мар`яну Ярославівну звернулося до суду з позовом до Тернопільської митниці (як відокремленого підрозділу Державної митної служби України), у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2023/000055/2 від 11.08.2023.

Позов обґрунтовано тим, що з метою митного оформлення ввезеного на територію України товару - ПЕТ гранулят (поліетилентерефталат, уповноваженим представником Товариства подано електронну митну декларацію (далі - ЕМД) №23UA20U5 від 10.08.2023 з вартістю товару згідно рахунку по 0,98 дол. США/кг (за ціною договору) з документами на підтвердження митної вартості за ціною договору.

Проте митний орган прийняв спірне рішення №UA403000/2023/000055/2 від 11.08.2023, яким скоригував митну вартість товару за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України (далі МК України) до суми 1,1155 дол. США/кг, аргументуючи наступним: у поданих до митного оформлення документах наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості товару; митному органу не надано документів, що підтверджують митну вартість товару (за наявності): інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи (якщо здійснювалось страхування); каталоги виробника товару; виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупці; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару; АСАУР згенеровано 106-2 та 117-2 форми митного контролю щодо контролю митної вартості товарів; у митного органу виникли сумніви щодо заявлених витрат на транспортування; на комерційній пропозиції, прайс-листі, калькуляції для сировини митним органом зроблено припущення, що на зазначених документах печатка виготовлена за допомогою кольорового копіювання, що може викликати сумнів в оригінальності документів; у рахунку на оплату транспортних послуг №20 від 21.07.2023 наявні розбіжності щодо вартості наданих послуг із перевезення задекларованого товару: так цифрами вказано вартість в сумі 80451,80 грн, а прописом вказано вартість триста тридцять три тисячі дев`ятсот шістдесят гривень 04 коп.; згідно з п. 4.1 та п. 5.1 договору транспортно-експедиторського обслуговування №АП-2209 від 01.09.2022 декларантом до митного оформлення не було надано: заявку, платіжний документ, що підтверджує оплату наданих транспортних послуг; заявлена митна вартість товару є нижчою, ніж вартість подібних товарів раніше ввезених на територію України.

Позивач з таким рішенням не погоджується та вважає його протиправним, так як декларантом було надано усі документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України, які дають можливість митному органу однозначно визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом.

Товариство вказує, що на день митного оформлення імпортованого товару, останній було оплачено у повному обсязі. Додатковим підтвердженням ціни (вартості) імпортованого товару декларантом до митного оформлення було подано: комерційну пропозицію, рахунок-проформу, прайс-лист, калькуляцію, додаток до контракту.

Позивач зауважує, що жодних розбіжностей у документах, поданих для митного оформлення, і які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не було, а тому у відповідача були відсутні підстави для витребування додаткових документів.

Спростовуючи мотиви оскаржуваного рішення, позивач зауважує на таке:

комерційна пропозиція, прайс-лист, калькуляція для сировини виготовлені на фірмовому бланку відправника та містять усі необхідні реквізити. Сумніви митного органу щодо цих документів через те, що печатка виготовлена за допомогою кольорового копіювання, давали йому право вимагати оригінали товаро-супровідних документів на імпортований товар, однак відповідач не скористався своїм правом, чим не спростував свої припущення;

у рахунку на оплату транспортних послуг №20 від 21.07.2023 допущено механічну помилку у написанні суми 80451,80 грн прописом, яка виправлена у довідці №1108-1 від 11.08.2023, додатково виконавцем надано довідку про транспортні витрати №2107-1 від 21.07.2023 на підтвердження дійсної суми витрата на транспортування;

вартість перевезення оцінюваних товарів підтверджена достатніми і належними транспортними (перевізними) документами: договором №АП-2209 транспортно-експедиторського обслуговування від 01.09.2022, рахунком №20 від 21.07.2023 (організація міжнародного перевезення за маршрутом DCT Гданськ, Польща - ст. Мостиська ІІ), довідкою №1108-1 від 11.08.2023 до рахунку №20 від 21.07.2023, довідкою про транспортні витрати №2107-1 від 21.07.2023, накладними СМГС № та № від 03.08.2023.

Згідно контракту №CNAP-2210 від 01.10.2022 поставка товару здійснювалася на умовах CFR Гданськ (вартість і фрахт), такі умови зобов`язують продавця оплатити фрахт, необхідний для доставки товару до названого порту призначення. Замовником експедиційних послуг (морського фрахту) є постачальник, якому позивачем було перераховано зазначену у поданих митному органу документах вартість товару за умови його доставки до морського порту Гданськ, Польща. На підтвердження цього відповідачу надано до митного оформлення калькуляцію відправника під рахунок №DSR-202305 від 24.05.2023, у якій зазначено вартість фрахту (транспортування морем) 60,0 дол. США/тону.

Стосовно страхових документів, то позивачем страхування товару не здійснювалося, витрати на страхування товару до заявленої митної вартості декларантом не включалися.

Перевезення товару по території Польщі, з Польщі до України та в Україні здійснювалося у відповідності до умов договору №АП-2209 від 01.09.2022, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Експорт Про». Відсутність розрахунків по цьому договору належить до питання виконання господарських зобов`язань між сторонами договору. Відсутність оплати рахунку за надані транспортні послуги, при їх фактичному наданні, не впливає на розмір митної вартості оцінюваного товару. Відсутність вказівки на термін оплати у рахунку жодного відношення до митної вартості імпортованого товару немає.

Позивач вказує, що у відповідача були всі документи, які підтверджували можливість визначити митну вартість товару за ціною договору. Визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її у сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що слугувало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово.

10.10.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач позовні вимоги заперечує (а.с.53-60). В обґрунтування своєї позиції наводить положення законодавства, що підлягають до застосування у спірних правовідносинах, та вказує, що 10.08.2023 уповноваженою особою позивача подано до митного оформлення митну декларацію, у якій до митного оформлення заявлено товар ПЕТ гранулят (поліетилентерефталат). До митного оформлення подано ряд документів. Під час їх опрацювання та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товарів автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» (далі - АСМО «Інспектор») було згенеровано форми митного контролю 103-1, 106-2, 117-2. Також, АСМО «Інспектор» посадовій особі підрозділу митного оформлення визначено перелік необхідних до виконання митних процедур із зазначенням про можливе заниження митної вартості товарів.

Митницею було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами якої виявлено розбіжності у поданих документах, зокрема, задекларований товар відповідно до поданих документів переміщувався залізничним видом транспорту від порту призначення GDANSK (Польща) до митного кордону України. Експедитором ТОВ «Укр Експорт Про» згідно договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 01.09.2022 № АП-2209 видано рахунок на оплату транспортних витрат від 21.07.2023 № 20, в якому наявні розбіжності щодо вартості наданих послуг із перевезення задекларованого вантажу, вказано вартість перевезення - 80451,80 грн, а загальна вартість послуг вказана прописом - триста тридцять три тисячі дев`ятсот шістдесят гривень 04 коп. Вказані розбіжності підтверджуються листом експедитора від 11.08.2023 № 1108-1, який надісланий на вимогу митного органу; згідно з пунктом 5.1 зазначеного вище договору, замовник здійснює 100% попередню оплату послуг протягом 3-ох банківських днів з дати виставлення рахунку. Також, згідно пункту 4.1 договору передбачено, що вартість послуг узгоджується сторонами в заявці та/або додаткових угодах до цього договору. Однак підтверджуючих документів про оплату по зазначеному рахунку та заявки на перевезення, декларантом не надано, що суперечить умовам договору; на запит митного органу декларантом надіслано додатково: комерційна пропозиція, прайс-лист, калькуляція для сировини, які виготовлені за допомогою кольорового копіювання, що може викликати сумнів в оригінальності документів.

Митний орган вважав, що у сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах, а тому митна вартість товару була визначена за резервним методом.

В оскаржуваному рішенні (у гр.33) зазначено причини, через які заявлена декларантом митна вартість не могла бути визнаною, описано послідовність застосування методів визначення митної. За основу для обрахунку митної вартості задекларованого товару взято інформацію щодо вартості товару ПЕТ гранулят (поліетилентерефталат), марки TLE-101 згідно митного оформлення, яке вже здійснено даним суб`єктом ЗЕД на умовах поставки CFR за ЕМД № UA205050/2023/049164 від 17.07.2023 на рівні 1,1155 дол. США/кг.

Представник відповідача вказує, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства та обґрунтовано, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Ухвалою суду від 11.10.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні.

Розгляд справи здійснювався відповідно до вимог статей 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Суд, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ТОВ «АЛЬ-ПАК» зареєстроване як юридична особа, основним видом діяльності є виробництво інших виробів із пластмас (а.с.9).

01.10.2022 між компанією «CONNEX LLS» (США, продавець) та ТОВ «АЛЬ-ПАК» (Україна, покупець) укладено зовнішньоекономічний контракт № CNAP-2210, згідно з умовами якого продавець зобов`язується поставити, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити полімери різних марок і різного призначення у подальшому іменований товар, у повній відповідності з технічними характеристиками, в кількості і на умовах CFR, CІF, CРТ порти Польщі, Румунії, України або інші згідно з додатками до цього контракту (а.с.40-43).

На виконання цього зовнішньоекономічного контракту Товариством згідно з рахунком-проформою № DSR-202305 від 24.05.2023, рахунком-фактурою (інвойс) № DSR-202305 від 24.05.2023 на митну територію України ввезено товар - ПЕТ гранулят (поліетилентерефталат) (а.с.15-18).

10.08.2023 уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення ОСОБА_1 подано до митного оформлення МД типу ІМ40ДЕ № 23UA20U5, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення наступний товар: ПЕТ гранулят (поліетилентерефталат), призначений для виробництва ПЕТ-пляшок, пластикової тари, виробів. Торгівельна марка: DSR, виробник: DRAGON SPECIAL RESIN (XIAMEN) CO., LTD, Китай (CN).

До даної митної декларації, як вбачається із інформації, що міститься в гр. 44 МД, уповноваженою особою позивача до митного оформлення були подані наступні документи: пакувальний лист № 980 від 08.06.2023; рахунок-проформа № DSR-202305 від 24.05.2023; рахунок-фактура (інвойс) № DSR-202305 від 24.05.2023; коносамент № 1KT876980 від 12.06.2023; накладні УМВС № від 03.08.2023 та УМВС № від 03.08.2023; супровідні документи T1 №23PL322080NU61HKJ0 від 24.07.2023 та T1 №23PL322080NU61HKK8 від 24.07.2023; сертифікат про походження товару № C50064 від 05.06.2023; платіжний документ, що підтверджує вартість товару, №230721/000031727 від 21.07.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №20 від 21.07.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 2107-1 від 21.07.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № CNAP-2210 від 01.10.2022 та доповнення до нього додаток №1 від 24.05.2023, додаток №6 від 24.05.2023; договір про надання послуг митного брокера № 13/09/22 від 13.09.2022; договір (контракт) про перевезення № 0602/2023ЗКТ від 06.02.2023; договір (контракт) про перевезення № АП-2209 від 01.09.2022; інші некласифіковані документи - сертифікат аналізів б/н від 24.05.2023, сертифікат бенефіціара № б/н від 24.05.2023; копія митної декларації країни відправлення № 00286904 від 08.06.2023.

Під час автоматизованого контролю із застосуванням системи управління ризиками відповідно до Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 № 684, АСМО «Інспектор» було згенеровано форми митного контролю: « 103-1 Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби»; « 106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів»; « 117-2 Здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів із залученням спеціалізованого підрозділу митниці для перевірки числового значення заявленої митної вартості». Також АСМО «Інспектор» посадовій особі підрозділу митного оформлення визначено перелік необхідних до виконання митних процедур.

Тернопільською митницею направлено уповноваженій особі декларанта електронним повідомленням вимогу про надання додаткових документів наступного змісту: «У зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме фактурну вартість та витрати на страхування (якщо здійснювалось), прошу відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України надати документи: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо рахунок сплачено; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять, реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У зв`язку з виявленими розбіжностями, а саме: у документі, що підтверджує вартість перевезення товару від 21.07.2023 №20 вказано вартість 80 451,80 грн, а загальна вартість послуг вказана прописом - триста тридцять три тисячі дев`ятсот шістдесят гривень 04 коп., відповідно до ч.3 ст. 53 МК України прошу надати додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини» (а.с.68).

Уповноваженою особою декларанта на вимогу митниці, окрім вже наданих документів, додатково ще надіслано: розрахунок ціни (калькуляція) № б/н від 24.05.2023; прайс-лист б/н від 24.05.2023; комерційну пропозицію б/н від 24.05.2023; лист пояснення щодо транспортного рахунку №1108-1 від 11.08.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 20 від 21.07.2023. В подальшому листом № б/н від 11.08.2023 декларант повідомив митницю про те, що по даній декларації подані всі документи, які підтверджують числове значення складової митної вартості товару.

За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2023/000055/2 від 11.08.2023, у гр. 33 якого зазначено: «Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України наступні документи: за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України наступні документи: каталоги, виробника товару; - виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару.

Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками згенеровано наступні форми митного контролю щодо контролю митної за кодами МФ, 106-2, 117-2 (Існують значні ризики ухилення від оподаткування товарів у повному обсязі, зокрема, ризики недостовірного декларування вартісних показників товарів, в тому числі витрат на транспортування). У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару, враховуючи також те, що митна вартість подібного товару від даного виробника (DRAGON SPECIAL RESIN (XIAMEN) CO., LTD згідно бази даних Держмитслужби щодо оформлених раніше митними органами товарів є вищою.

Відповідно, митним органом розпочато процедуру консультації з декларантом та надіслано електронне повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару.

На запит митного органу декларантом надіслано додатково: комерційна пропозиція, прайс-лист, калькуляція для сировини. На зазначених документах печатка виготовлена за допомогою кольорового копіювання, що може викликати сумнів в оригінальності документів.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Ч.4 ст. 54 МК України визначено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України, митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. За результатами опрацювання документів встановлено наступне. Задекларований товар відповідно до поданих документів переміщувався залізничним видом транспорту від порту призначення GDANSK (Польща) до митного кордону України. Експедитором ТОВ «Укр Експорт Про» згідно договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 01.09.2022 № АП-2209 (далі- договір) на дане перевезення надано рахунок на оплату транспортних витрат від 21.07.2023 № 20, в даному рахунку наявні розбіжності щодо вартості наданих послуг із перевезення задекларованого вантажу, вказано вартість перевезення - 80 451,80 грн, а загальна вартість послуг вказана прописом - триста тридцять три тисячі дев`ятсот шістдесят гривень 04 коп. Вказані розбіжності підтверджуються листом експедитора від 11.08.2023 № 1108-1, який надісланий на вимогу митного органу.

Крім того, згідно пункту 5.1 зазначеного вище договору, замовник здійснює 100% попередню оплату послуг протягом 3-ох банківських днів з дати виставлення рахунку. Також згідно пункту 4.1 договору передбачено, що вартість послуг узгоджується сторонами в заявці та/або додаткових угодах до цього договору. Однак підтверджуючих документів про оплату по зазначеному рахунку та заявки на перевезення, декларантом не надано, що суперечить умовам договору. Зазначене може свідчити про не декларування витрат на транспортування у повному обсязі.

Враховуючи дану інформацію, заявлена до митного оформлення митна вартість не може бути визнана. За результатом проведеної консультації з декларантом відповідно до положень ч. 4 ст. 57 МК України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями ст. 58 МК України. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний, оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень ч. 4 ст.57 МК України, не дійшли згоди про можливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МК України.

Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 МК України. За основу для обрахунку митної вартості задекларованого товару взято інформацію щодо вартості товару ПЕТ гранулят (поліетилентерефталат), марки TLE-101 згідно митного оформлення, яке вже здійснено даним суб`єктом ЗЕД на умовах поставки CFR, за ЕМД № UA205050/2023/049164 від 17.07.2023 на рівні 1,1155 дол. США/кг» (а.с.8-9).

Позивач з метою випуску товару у вільний обіг скористався правом, визначеним частиною сьомою статті 55 МК України та подав митному органу нову митну декларацію, сплативши суму митних платежів згідно із заявленою митною вартістю із наданням гарантій відповідно до розділу X МК України в забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом.

У подальшому, не погоджуючись із відмовою відповідача у прийнятті митної декларації за заявленою митною вартістю за ціною договору та коригуванням митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача (дії, вчиненні при його прийнятті) як суб`єкта владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Як визначено частинами першою, другою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

Наведені норми МК України вказують на те, що законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із наведених положень випливає, що митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У пункті 2 частини п`ятої статті 54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Перелік витрат, які додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, визначено у частині десятій статті 58 МК України.

Як обумовлено частиною третьою статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За правилами, встановленими частинами четвертою-восьмою статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Судом встановлено, що декларант позивача для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару подав до митного органу ряд документів та застосував перший метод визначення митної вартості за ціною договору.

Фактичною підставою для сумніву митного органу щодо заявленої митної вартості товару згідно з №23UA20U5 від 10.08.2023 були такі обставини:

1) задекларований товар відповідно до поданих документів переміщувався залізничним видом транспорту від порту призначення GDANSK (Польща) до митного кордону України. Експедитором ТОВ «Укр Експорт Про» згідно договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 01.09.2022 № АП-2209 на дане перевезення надано рахунок на оплату транспортних витрат від 21.07.2023 № 20, в якому були розбіжності в написані суми цифрами та прописом;

2) згідно з пунктом 5.1 цього ж договору замовник здійснює 100% попередню оплату послуг протягом 3-ох банківських днів з дати виставлення рахунку, а пункту 4.1 - вартість послуг узгоджується сторонами в заявці. Позивачем не надано підтверджуючих документів про оплату по рахунку та заявки на перевезення, що суперечить умовам договору;

3) на запит митного органу декларантом надіслано додатково: комерційна пропозиція, прайс-лист, калькуляція для сировини, на яких печатка виготовлена за допомогою кольорового копіювання, що може викликати сумнів в оригінальності документів;

4) у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару, бо митна вартість подібного товару від того ж виробника (DRAGON SPECIAL RESIN (XIAMEN) CO., LTD згідно бази даних Держмитслужби щодо оформлених раніше митними органами товарів є вищою.

На переконання відповідача у сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах.

Дослідивши подані декларантом згідно із частиною другою статті 53 МК України документи, які подавалися разом із митною декларацією, а також додатково подані документи, суд дійшов висновку, що такі документально підтверджують складові митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а сумніви митного органу щодо заявленої митної вартості (чотири описані вище обставини), є безпідставними та надуманими.

Так, на підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною договору уповноваженою особою позивача надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, визначеного частиною другою статті 53 МК України:

на виконання пункту 1 цієї норми подано декларацію митної вартості з вказівкою на документи, що підтверджують заявлену митну вартість (графа 4 декларації митної вартості);

на виконання пункту 2 - зовнішньоекономічний договір (контракт) № CNAP-2210 від 01.10.2022 з доповненнями до нього додаток №1 від 24.05.2023 та додаток №6 від 24.05.2023. У крайньому додатку сторони погодили ціну товару 980,00 дол. США за тонну, вказали загальну кількість та суму партії товару 4312,00 дол. США (а.с.40-44).;

на виконання пункту 3 - рахунок-проформа № DSR-202305 від 24.05.2023, рахунок-фактура (інвойс) № DSR-202305 від 24.05.2023;

на виконання пункту 4 - банківський платіжний документ, що стосується оплати товару, №230721/000031727 від 21.07.2023;

на виконання пункту 5 - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару: пакувальний лист № 980 від 08.06.2023; розрахунок ціни (калькуляція) № б/н від 24.05.2023; прайс-лист б/н від 24.05.2023; комерційна пропозиція б/н від 24.05.2023;

на виконання пункту 6 - коносамент № 1KT876980 від 12.06.2023; договір (контракт) про перевезення № 0602/2023ЗКТ від 06.02.2023 та договір (контракт) про перевезення № АП-2209 від 01.09.2022; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №20 від 21.07.2023, довідка, що підтверджує вартість перевезення товару, № 2107-1 від 21.07.2023, лист пояснення щодо транспортного рахунку №1108-1 від 11.08.2023;

на виконання пункту 7 - ліцензія на імпорт товару не подавалась, оскільки товар не підлягає ліцензуванню;

на виконання пункту 8 - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування не подавались, оскільки страхування товару не здійснювалось.

Крім того, як встановлено судом, разом з митною декларацією додатково були надані і інші документи, що стосуються товару: супровідні документи T1 №23PL322080NU61HKJ0 від 24.07.2023 та T1 №23PL322080NU61HKK8 від 24.07.2023; копія митної декларації країни відправлення № 00286904 від 08.06.2023.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню, суд найперше зазначає, що воно містить загальні фрази, фактично цитування положень МК України, як-от: «Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару». Таке обґрунтування оскаржуваного рішення про коригування митної вартості №UA403000/2023/000055/2 від 11.08.2023 з посиланням на типові формулювання з нормативних актів та загальні фрази на підтвердження сумнівів митного органу щодо заявленої митної вартості товару, не може вважатися достатнім і правомірним за своєю суттю.

Стосовно інших обставин і розбіжностей на, які вказує відповідач в оскаржуваному рішенні, то суд встановив таке.

З приводу розбіжностей у рахунку на оплату транспортних витрат від 21.07.2023 № 20, то в процесі консультацій позивач надав митному органу пояснення про допущену технічну помилку в написані суми цифрами та прописом. Таке пояснення отримане від експедитора ТОВ «Укр Експорт Про» листом від 11.08.2023 № 1108-1 (а.с.36). Про це зазначає й сам відповідач в оскаржуваному рішенні, а тому розбіжності щодо вартості наданих послуг із перевезення задекларованого вантажу у сумі 80451,80 грн, зважаючи на роз`яснення допущеної технічної помилки у написанні суми прописом, не є підставою для подальшого висновку про непідтверження витрат на транспортування чи їх заниження.

Щодо не підтвердження витрат на перевезення товару, зокрема, через відсутність заявки та доказів оплати рахунку згідно з пунктами 4.1 та 5.1 договору, то суд встановив таке.

Доказами транспортних витрат є: договір №АП-2209 транспортно-експедиторського обслуговування з ТОВ «Укр Експорт Про» від 01.09.2022, рахунок №20 від 21.07.2023 (організація міжнародного перевезення за маршрутом DCT Гданськ, Польща - ст. Мостиська ІІ контейнерів MRKU7615926, MRKU8429696), довідка ТОВ «Укр Експорт Про» №1108-1 від 11.08.2023 до рахунку №20 від 21.07.2023, довідка ТОВ «Укр Експорт Про» про транспортні витрати №2107-1 від 21.07.2023 про те, що транспортні витрати на перевезення контейнерів залізничним транспортом MRKU7615926, MRKU8429696 за маршрутом DCT Гданськ (Польща) - ст. Мостиська II (експ.) складають 80451,80 грн, накладні СМГС № та № від 03.08.2023 (листи повідомлення про прибуття товару) (а.с.31-39).

Вказані документи дають можливість прослідкувати рух імпортованого товару за напрямками з Ксіамен (Китай) до м. Гданська (Польща), далі до м. Мостиська (Польща) та м. Тернополя (Україна) (залізничною колією).

Згідно контракту №CNAP-2210 від 01.10.2022 поставка товару здійснювалася на умовах CFR Гданськ (вартість і фрахт), такі умови зобов`язують продавця оплатити фрахт, необхідний для доставки товару до названого порту призначення. Замовником експедиційних послуг (морського фрахту) є постачальник, якому позивачем було перераховано зазначену у поданих митному органу документах вартість товару за умови його доставки до морського порту Гданськ, Польща. На підтвердження цього митному органу надано до митного оформлення калькуляцію відправника під рахунок №DSR-202305 від 24.05.2023, в якій зазначено вартість фрахту (транспортування морем) - 60,0 дол. США/тону.

Перевезення товару по території Польщі, з Польщі до України та в Україні здійснювалося у відповідності до умов договору №АП-2209 від 01.09.2022, укладеного з ТОВ «Укр Експорт Про». Згідно пункту 1.1 договору виконавець за винагороду, за дорученням і за рахунок замовника надає транспортно-експедиторські послуги з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних та інших вантажів по території України та території інших держав.

Відповідно до пункту 3.2.3 договору №АП-2209 від 01.09.2022, замовник (позивач) зобов`язується надати виконавцю заявку не пізніше, ніж за 10 днів до запланованого перевезення. А виконавець зобов`язаний розглядати та, у разі можливості, узгоджувати замовлення замовника на перевезення вантажів (п.3.1.1 договору). Позивач вказує, що таку заявку не надавав.

Пунктами 5.1, 5.2 цього ж договору визначено, що замовник здійснює 100% попередню оплату послуг, передбачених цим договором, шляхом перерахуванням коштів на поточний рахунок виконавця протягом 3-х банківських днів з дати виставлення рахунку, який є підставою для сплати коштів, якщо інше не передбачено чим договором; виконавець має право змінювати терміни оплати послуг, які завчасно повинні бути погоджені з замовником у заявці або інший спосіб.

Митному органу дійсно не було надано доказів проведених розрахунків відповідно до умов договору перевезення. Разом з тим, на переконання суду, відсутність фактичних розрахунків (перерахування коштів) належить до питання виконання господарських зобов`язань між сторонами договору виконавцем та замовником. Відсутність оплати рахунку за надані транспортні послуги, при їх фактичному наданні, не впливає на розмір митної вартості оцінюваного товару.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14, у якій Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду досліджував питання доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення згідно умов МК України. Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи).

З огляду на це суд зазначає, що виставлений експедитором ТОВ «Укр Експорт Про». рахунок про транспортні витрати, довідки про склад витрат є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів. Відсутність доказів оплати рахунку №20 від 21.07.2023 та заявки на надання послуг транспортного експедирування не впливає на заявлену митну вартість імпортованого товару.

Щодо доводів відповідача в оскаржуваному рішенні про те, що комерційна пропозиція, прайс-лист, калькуляція для сировини містять печатку виготовлену за допомогою кольорового копіювання, що може викликати сумнів в оригінальності документів, то суд зазначає таке.

Як вказують сторони у заявах по суті справи МД та подані до неї документи подавалися в електронній формі, зокрема, оригінали документів були відскановані і додані до ЕМД.

У разі сумніву митного органу в «оригінальності документів», то такий у відповідності до частини другої статті 264 МК України (який передбачає, що на вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів) міг пересвідчитися шляхом витребування і безпосереднього огляду оригіналів документів. Натомість відповідач такий дій не вчинив, а прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості за відсутності, передбачених МК України, підстав.

Відтак наведене не є обставиною, яка впливає на числові значення вказані у цих документах і в кінцевому результаті на визначення митної вартості придбаного позивачем товару.

При розгляді справи суд не встановив у документах, які подані декларантом до митного оформлення ознак підробки документів чи відсутності у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант позивача надав митному органу належні та допустимі, достатні докази на підтвердження ціни товару і зазначені документи не містили розбіжностей щодо вартості та вказували, що їх дані піддаються обчисленню. У свою чергу відповідач не довів обставини, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

Щодо мотивів відповідача про те, що ціни на імпортований товар, є нижчими від цін за аналогічні товари, розмитнення яких вже проводилося від цього ж суб`єкта ЗЕД, то такі обставини не є та не можуть бути самостійною підставою для підвищення митної вартості товарів відповідно до вимог МК України, оскільки ці відомості мають допоміжний інформаційний характер, а отже не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів.

Так, Верховний Суд у постановах від 14.08.2018 у справі № 820/9195/15, від 28.08.2018 у справі № 810/3879/17, від 21.12.2018 у справі №815/1670/17 вказав, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом визначеним в декларації митної вартості. Такі висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові № 815/2552/16 від 15.02.2023.

Щодо спрацювання індикаторів ризиків при митному оформленні товару, ввезеного позивачем, то суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 09.11.2022 у справі № 815/2162/17, в якій касаційний суд зазначив про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 25.02.2021 у справі № 810/3295/17, від 23.11.2022 у справі № 810/2547/17).

Наведені обставини дають підстави для висновку про те, що у відповідача були всі документи, які надавали йому можливість підтвердити визначену позивачем митну вартість товару за ціною договору. Натомість відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у МД, поданих декларантом позивача; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.

Суд не заперечує права митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (частина п`ята статті 54 МК України), проте для цього він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознак підробки або відсутність усіх відомостей про числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Саме лише посилання на наявність у нього інформації про іншу ціну ідентичного товару не є достатньою підставою не визнавати митну вартість, визначену за ціною договору.

Верховний Суд у постанові від 03.12.2020 у справі №810/2749/16 зазначив, що приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач не довів необхідність витребування у позивача додаткових документів для підтвердження митної вартості за обраним декларантом методом її визначення. Крім того, ні в спірному рішенні, ні у відзиві на позов відповідач не наводить конкретних числових значень складових митної вартості, які не підтвердженні документально.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товару, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товару із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

При прийнятті спірного рішення відповідач використав інформацію АСМО «Інспектор» та навів номер і дату митної декларації, митну вартість з якої взято за основу. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю ідентичних товарів, що розмитнювались цією чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників бази даних Держмитслужби. Відповідач не вказав, які складові вплинули на формування саме такої вартості, не навів пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, що свідчить про порушення ним вимог статті 55 МК України.

Отже, встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем-нерезидентом товару, або, що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

При цьому митний орган належно не обґрунтував свої рішення про коригування митної вартості товару та не вказав, чому документи, надані декларантом згідно з переліком, передбаченим статтею 53 МК України, унеможливлюють застосування першого (основного) методу визначення митної вартості товару.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Оскільки рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA403000/2023/000055/2 від 11.08.2023 не ґрунтується на нормах чинного законодавства, то його слід визнати протиправним та скасувати, а позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, враховуючи, що суд задовольняє позов повністю, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 2684,00 грн, перерахований до бюджету згідно з платіжною інструкцією №26 від 14.09.2023 (а.с.6).

Позивачем заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Стосовно розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, то згідно з частинами першою-другою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Відповідно частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Разом з цим при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 та від 08.02.2022 у справах № 640/3098/20 та № 160/6762/21 відповідно.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження здійсненої правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування зазначених витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 02.06.2022 у справі № 380/3142/20, від 02.02.2023 у справі №120/4765/21-а.

Для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, а відтак витрати на правничу допомогу не підтвердженні.

В такій ситуації відсутні підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесених витрат в суді першої інстанції в сумі 6000 грн, такі через їх не підтвердження належними та допустимими доказами повинен нести позивач.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬ-ПАК" (вул. Промислова, 21, м.Львів, 79024, код юридичної особи в ) до Тернопільської митниці (як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) (вулиця Текстильна, 38, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46020, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи в ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів №UA403000/2023/000055/2 від 11.08.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬ-ПАК" судовий збір у розмірі 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн 00 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 22 листопада 2023 року.

Суддя Чепенюк О.В.