Справа № 120/15876/23
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 листопада 2023 р. Справа № 120/15876/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про: визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог вказує на протиправність дій державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо винесення постанови, в рамках виконавчого провадження №72204452 від 03.10.2023 року про накладення штрафу за невиконання рішення суду у розмірі 5100 грн.

Так, просить суд скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про накладення штрафу за невиконання рішення суду у розмірі 5100 грн ВП №72204452 від 03.10.2023.

В обґрунтування позовних вимог вказує на протиправність дій державного виконавця, не встановивши належним чином всі обставини у справі, не надавши їм належну правову оцінку, не визначивши, які саме зобов`язання покладені на Головне управління рішенням суду та межі його компетенції відповідно до чинного законодавства, надсилаючи вимогу щодо виконання судового рішення, протиправно накладено на Головне управління штраф за невиконання судового рішення.

Ухвалою суду від 23.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку, визначеному статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Цією ж ухвалою витребувано належним чином завірені копії виконавчого провадження ВП №72204452 та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1

27.10.2023 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, згідно з яким просив у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області відмовити повністю. Зазначив, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Третя особа подала заперечення на позовну заяву в якій зазначила про відсутність, на її думку, підстав для задоволення позову.

Інших заяв та клопотань по даній справі на адресу суду не надходило.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження №72204452 з виконання виконавчого листа по справі №127/5219/23, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області про зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надати приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Лисенко Олені Михайлівні інформацію щодо розміру недоотриманої за життя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 пенсії за період з червня 2016 року по березень 2022 року.

10.07.2023 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

На адресу боржника направлено Вимогу державного виконавця від 31.07.2023 за №9027/4.1-22/3, якою зобов`язано ГУ ФУ у Вінницькій області у строк до 07.08.2023 надати до відділу примусового виконання рішень документальне підтвердження щодо повного та фактичного виконання рішення суду.

02.08.2023 позивачем направлено до відділу державного виконання рішень листа "Про виконання рішення згідно ВП 72204452" в якому зазначено, що Головним управлінням надано приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Лисенко Олені Михайлівні інформацію щодо розміру недоотриманої за життя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсії за період з червня 2016 року по березень 2022 року (лист №0200-0501-8/62819 від 26.06.2023). Повідомлено, що Головним управлінням вжито усіх заходів у відповідності до чинного законодавства щодо виконання судового рішення на користь стягувача.

Непогоджуючись із таким виконанням рішення суду, державним виконавцем 15.08.2023 направлено вимогу державного виконавця.

У відповідь на вимогу Листом від 21.08.2023 позивачем надано державному виконавцю пояснення "Про виконання рішення суду згідно ВП 72204452". Зокрема, зауважено, що пенсійна виплата з червня 2016 року не нараховувалась, а тому Головним управлінням застосовано ч. 1ст. 46 ЗУ №1058 та надано інформацію про розмір недоотриманої суми пенсії ОСОБА_2 за минулий час, але більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

05.09.2023 за №10544/4.1-22/3 державним виконавцем винесено Вимогу державного виконавця з огляду на те, що твердження боржника згідно листа від 21.08.2023 суперечить рішенню Вінницького міського суду від 17.05.2023 у справі №127/5219/23.

Головним управлінням на виконання Вимоги направлено державному виконавцю Лист від 13.09.2023 в якому зазначено, що з метою виконання рішення суду Головне управління звернулося листом від 17.08.2023 до Пенсійного фонду України за наданням роз`яснення щодо правильності визначення для обчислення розміру недоотриманої пенсії ОСОБА_2 . Повідомлено, що рішення суду буде виконано після надходження відповіді з ПФУ.

18.09.2023 за №11325/4.1-22/3 державним виконавцем винесено Вимогу, якою позивача зобов`язано у строк до 25.09.2023 надати документальне підтвердження щодо повного та фактичного виконання рішення суду. У Вимозі державний виконавець зазначив, що рішенням Вінницького міського суду у справі №127/5219/23, зокрема, зобов`язано боржника надати інформацію щодо розміру недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з червня 2016 року по березень 2022 року.

У відповідь на вимогу державного виконавця, Головним управлінням ПФУ у Вінницькій області направлено лист від 26.09.2023, яким повідомлено, що виплата пенсії припинена з червня 2016 року. Пенсійна виплата за період з червня 2016 року по серпень 2019 року не нараховувалась.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сінгаєвської О.М. від 03.10.2023 в рамках виконавчого провадження №72204452 накладено штраф у розмірі 5100 грн на боржника у зв`язку з невиконанням рішення суду і зобов`язано останнього протягом десяти робочих днів виконати останнє.

Не погоджуючись із винесеною постановою про накладення штрафу Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області звернулося до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Відтак, особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Статтею 63 Закону №1404-VIII врегульовано порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

При цьому, частина 3 статті 63 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до частини 2 статті 75 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства суд зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу до боржника є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Водночас умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання (повторне невиконання) ним рішення суду без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

При цьому суд зазначає, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення (за повторне невиконання судового рішення) можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано (повторно не виконано) боржником без поважних причин, за умови, що боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Перевіряючи наявність підстав для застосування відповідачем до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області штрафу за невиконання постанови суду від 17.05.2023 у справі №127/5219/23, суд встановив наступне.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, які полягають у наданні приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Лисенко Олені Михайлівні інформації не в повному обсязі щодо розміру недоотриманої за життя ОСОБА_2 пенсії. Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надати приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Лисенко Олені Михайлівні інформацію щодо розміру недоотриманої за життя ОСОБА_2 пенсії за період з червня 2016 року по березень 2022 року.

При цьому, з мотивувальної частини вказаного рішення суду вбачається, що при його прийнятті суд виходив з того, що припинення виплати пенсії з 12.07.2016 року було здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, а з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, мало місце незаконне втручання у право власності спадкодавця позивача, що повністю узгоджується з висновками, наведеними в рішенні Верховного Суду від 03.05.2018 року у справі № 805/402/18, провадження № Пз/9901/20/18.

В межа справи, Вінницький міський суд Вінницької області встановив, що померла ОСОБА_2 не отримувала пенсію не з власної вини. Докази, які б підтверджували вину ОСОБА_2 у неотриманні пенсії відповідачем не надані.

Суд дійшов до висновку, що оскільки пенсія померлої призначалась та нараховувалась у розмірі та у відповідності до приписів пенсійного законодавства, проте не отримана з незалежних від неї причин, то в даному випадку слід застосовувати приписи ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в частині виплати пенсії за минулий час без обмеження будь-яким строком.

В той час, як встановлено в межах даної адміністративної справи, Головне управління на неодноразові Вимоги державного виконавця про виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області у своїх листах повідомляло державного виконання, що відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» надання інформації про розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за минулий час обмежується строком не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Таку позицію позивачем аргументовано тим, що виплата пенсії померлій ОСОБА_3 припинена з її вини.

Тобто, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, ігноруючи висновки Вінницького міського суду Вінницької області щодо не отримання пенсійних виплат ОСОБА_4 за період з червня 2016 року по березень 2022 року не з власної вини, на виконання рішення суду від 17.05.2023 у справі №127/5219/23 неодноразова у своїх листах державному виконавцю наведено твердження про припинення виплати ОСОБА_3 з її вини та обмежено надання інформації про розмір недоотриманої пенсії лише в межах трирічного строку, що передує зверненню за її виплатою.

Такі дії пенсійного органу суперечать принципу обов`язковості рішення суду. Враховуючи викладене, станом на дату винесення оскаржуваної постанови, рішення суду у справі №127/5219/23 залишалося не виконаним.

Суд вважає за необхідне звернути увагу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, що резолютивна частина рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.05.2023 у справі №127/5219/23 викладена чітко та зрозуміло та не є такою, що викликає множинне тлумачення, що перешкоджає її виконанню.

Отже, суд вважає, що в даному випадку дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призводять лише до затягування виконання рішення суду у справі №127/5219/23, адже крім направлення листа до Пенсійного фонду України із приводу узгодження позицій та процедур подальшого виконання судового рішення, боржником не вчинялось жодних дій, що спрямовані на виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що за наявності рішення суду, яке набрало законної сили і є обов`язковим до виконання, позивач штучно вчиняв певні дії з метою не виконувати рішення суду, тому висновок головного державного виконавця про невиконання Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.05.2023 у справі №127/5219/23 є обґрунтованим.

Відтак, суд приходить до висновку, що оскаржувана в даній справі постанова прийнята відповідачем обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мали значення для її прийняття, а також на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі досліджених доказів та їх правової оцінки, враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо винесення оскаржуваної постанови, тому у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 295 КАС України якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, 21005, )

Відповідач: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центральноого міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, код 43315602)

Третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Суддя Комар Павло Анатолійович