Справа № 420/23902/23
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хом`якової В.В., при секретарі Перебийніс Н.Ю.,

за участю представника позивача Танірвердієв А.Д.,

представника відповідача - Поліщук Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області

про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного

управління ДПС в Одеській області форми "Ф" від 04.04.2023 № 0-1532,

- стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 21073,60 грн., в тому числі судовий збір 1073 грн. 60 коп.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач не погоджується з вимогою, вважає її передчасною. Податкова вимога надсилається у разі коли у платника податків виник податковий борг відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України, та п. 2 розділу II Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 № 610. Позивач стверджує про те, що податкові повідомлення-рішення про визначення йому грошових зобов`язань не були йому надіслані належним чином, він їх не отримав, тому визначені контролюючим органом грошові зобов`язання не набули статусу узгоджених та відповідно статусу податкового боргу. На конверті, який був наданий контролюючим органом як доказ того, що саме в ньому надсилались податкові повідомлення-рішення, немає реєстраційного індексу документів, які містяться у конверті. Про існування податкового повідомлення-рішення позивач дізнався, отримавши рішення Державної податкової служби України від 01.08.2023 № 21033/6/99-00-06-01-02-06 за розглядом скарги на податкову вимогу, в якому було вказано, що за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС станом на 01.04.2023 у ОСОБА_1 обліковувався податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (ККДБ 18010300) у сумі 945350,27 грн., який виник відповідно до податкового повідомлення-рішення від 12.10.2022 № 9-1551. При цьому в позовній заяві, яку подано відповідачем до суду про стягнення податкового боргу, повідомлено про три податкових повідомлення-рішення від 12.10.2022 № 1-1551, від 12.10.2022 № 1-1551/2019, від 12.10.2022 №1-1551/2020 на загальну суму - 945350 грн. 27 коп.

Ухвалою від 13.09.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засіданні на 12.10.2023.

20.09.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Посилається на п. 42.2. ст. 42 Податкового кодексу України, відповідно до якого документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). В матеріалах справи наявні копії корінців податкових повідомлень-рішень, які надіслані за податковою адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Проте 22.11.2022 року лист було повернуто в зв`язку з закінченням терміну зберігання (це відображається на копії конверту). Тобто, такий лист вважається належним чином надісланим та врученим.

12.10.2023 в підготовчому засіданні суд протокольною ухвалою за згодою представників сторін закрив підготовче засідання та перейшов до розгляду справи по суті.

Справа розглядалась 12.10.2023 з перервою до 07.11.2023.

Представник позивача прибув в судове засідання, просить задовольнити позов.

Представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову, як необгрунтованого.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошені 07.11.2023.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив наступні обставини.

Головне управління Державної податкової служби в Одеській області сформувало три податкових повідомлення-рішення від 12.10.2022 про визначення ОСОБА_1 податкових зобов`язань по податку на нерухоме майно , відмінне від земельної ділянки:

- № 1-1551на суму 246561 грн. 30 коп.,

- № 1-1551/2019 на суму 342966 грн. 77 коп.,

- №1-1551/2020 на суму 355822 грн. 20 коп., усього на суму - 945350.27 грн.

Податкові повідомлення були надіслані на адресу ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , на підтвердження чого ГУ ДПС в Одеській області надало поштовий конверт з відміткою пошти про повернення "за закінченням терміну зберігання" 22.11.2022 та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке не містить відмітки про вручення або одержання відправлення позивачем.

ОСОБА_1 не заперечує, що мешкає за адресою АДРЕСА_1 , але стверджує, що не отримував ніякої кореспонденції з податковими повідомленнями-рішеннями.

У зв`язку з несплатою відповідачем податкової заборгованості відповідачем було винесено податкову вимогу форми "Ф" від 04.04.2023 № 0-1532, якою повідомлено про наявність податкового боргу у сумі 945350,27 грн. Позивач отримав вимогу та не погоджуючись з нею і вважаючи її передчасною, звернувся до Державної податкової служби України з відповідною скаргою.

10.08.2023 позивачем отримано рішення Державної податкової служби України № 21033/6/99-00-06-01-02-06, яким вимогу залишено без змін.

Не погоджуючись вимогою та відмовою ДПС України її скасувати, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 року (далі - Податковий кодекс).

Підпунктом 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України передбачено те, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Під терміном "податкове зобов`язання" Податковий кодекс розуміє - суму коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України (пп. 14.1.156 ст.14).

За визначенням, наведеним у пп.14.1.157 п.14.1 ст.14 ПК України, податкове повідомлення-рішення - це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності,

пп. 14.1.153. податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу;

пп. 14.1.175 податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом;

Положеннями статті ст. 266 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Аналогічний припис містить п. 58.3 ст. 58 ПКУ.

Пунктом 42.2 ст. 42 ПКУ передбачено, що податкові повідомлення-рішення вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно п. 42.5 ст. 42 ПКУ у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Отже, зі змісту наведених норм вбачається, що факт отримання податкового повідомлення-рішення платником податків має важливе значення, оскільки з цим моментом законодавство пов`язує відлік певних строків. Вважається, що податкове повідомлення-рішення належним чином вручене, якщо вони надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Під адресою платника слід розуміти його місце проживання або податкову адресу.

Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, що встановлений цим Кодексом (п.п.54.1,54.5 ст.54 ПК України).

У відповідності до п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Строки сплати податкового зобов`язання встановлені ст.57 ПК України, відповідно до п.57.2 якої регламентовано, що у разі коли відповідно до цього Кодексу або ж інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків із причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в ст.297 МК України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, що зазначені у пп.54.3.1-54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (п.57.3 згаданої статті).

При зверненні платника податків до суду з позовом стосовно визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що якщо рішення контролюючого органу про нарахування грошових зобов`язань не оскаржено або за результатами судового оскарження не скасовано і фактично є чинним, такі грошові зобов`язання при їх несплаті у встановлені строки набувають статусу податкового боргу, що є підставою формування та надсилання платнику податків податкової вимоги.

Підстав для скасування податкової вимоги суд не вбачає.

Доводи представника позивача про те, що на поштовому конверті відсутня відмітка , що є порушенням Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 № 55 "Деякі питання документування управлінської діяльності" не є беззаперечною підставою вважати, що контролюючий орган порушив порядок надсилання позивачу податкових повідомлень-рішень. Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердж. наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204, передбачає, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином надісланим (врученим) платнику податків, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу. Якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. (п. 2, 4 розділу ІІІ)

Для встановлення факту направлення (вручення) фізичній особі податкового повідомлення-рішення поштою у встановленому законодавством порядку, суд дослідив відповідність адреси позивача у поштовому відправленні місцю проживання фізичної особи ОСОБА_1 ; повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, та поштовий конверт, корінці податкових повідомлень-рішень.

Та обставина, що на конверті не проставлені реєстраційні реєстраційні номери кладених документів, є недоліком відправлення вихідної кореспонденції, але не достатньою підставою вважати, що позивачу відправлялись не податкові повідомлення-рішення, а будь-які інші документи. Тим паче, що наслідки у вигляді неотримання ППР були б однакові. Тому суд не вбачає помилки податкового органу при направленні ППР.

Одночасно суд приймає до уваги, що про існування податкових повідомлень-рішень позивач дізнався при відкритті 14.09.2023 Одеським окружним адміністративним судом провадження у справі за № 420/22836/22, але не оскаржив ППР ні до ДПС України, ані до суду, тобто ніяким чином не висловив своїх заперечень проти підстав прийняття ППР та необхідності сплати податку на нерухоме майно. Також позивач мав можливість при отриманні податкової вимоги в травні 2023 року вжити заходи щодо направлення запиту до відповідача з проханням надати інформацію про підстави формування податкової вимоги.

Позивач має протягом тривалого часу у власності певне нерухоме майно і є платником податку на нерухоме майно, тому навіть у разі не отримання податкових повідомлень-рішень про сплату податку на це нерухоме за 2019-2021 роки, мав можливість звернутись до податкової служби (Центру обслуговування платників) для проведення звірки та/або отримання консультації щодо своєчасної сплати податку, але ніяких заходів щодо сплати податку не вживав.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 73 КАС України унормовано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даній справі суд не вбачає порушень зі сторони відповідача щодо формування та надсилання податкової вимоги, тому в задоволенні позову відмовляється.

Судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову про визнання протиправною та скасування податкової вимоги Головного управління ДПС в Одеській області форми «Ф» від 04.04.2023 № 0-1532.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21.11.2023.

Суддя В.В.Хом`якова

.