Справа № 569/12304/23
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 569/12304/23 пров. № А/857/14704/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Гудима Л.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРІНФОРМТРЕЙД» на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 31 липня 2023 року про повернення позовної заяви(суддя Ковальов І.М., м. Рівне) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРІНФОРМТРЕЙД» до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРІНФОРМТРЕЙД» у липні 2023 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову від 06.01.2022 серії ВМ №00006021 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 31 липня 2023 року повернуто позовну заяву.

Не погодившись із постановленою ухвалою суду першої інстанції її оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в квитанції про оплату судового збору вказано що оплата проведена за позовом ОСОБА_1 , оскільки до Рівненського міського суду Рівненської області звернувся адвокат Кузьмін Є.В., через кабінет системи ЄСІТС в інтересах позивача, яким є ТОВ УКРІНФОРМТРЕЙД.

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Враховуючи те, що згідно з частиною другою статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження), суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем не були усунуті недоліки, викладені в ухвалі Рівненського міського суду від 17 липня 2023 року про залишення адміністративного позову без руху, тому адміністративний позов підлягає поверненню позивачу.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 липня 2023 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРІНФОРМТРЕЙД» було залишено без руху та надано строк протягом п`яти днів для виправлення вказаних недоліків з дня вручення цієї ухвали, а саме сплати судового збору в розмірі 536,80 грн.

21 липня 2023 року на адресу Рівненського міського суду Рівненської області від представника заявника адвоката Кузьміна Є.В. надійшла заява про виконання ухвали суду та долучено квитанцію про сплату №74227.

Разом з тим, суд першої інстанції зазначив, що як слідує з даної квитанції про сплату №74227, дата 2023-07-21 призначення платежу зазначено: Судовий збір за позовом ОСОБА_1 , Рівненський міський суд Рівненської області. Однак, у даній справі позивачем є Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРІНФОРМТРЕЙД», а не ОСОБА_1 .

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір", згідно з частинами першої, другої статті 9 якого судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи, надходження до спеціального фонду Державного бюджету України якого перевіряються судом перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг). Це означає, що суд зобов`язаний перевірити надходження судового збору до спеціального фонду у межах кожної конкретної адміністративної справи.

Звертаючись до суду позивач зобов`язаний сплатити судовий збір на загальних підставах та надати до суду документ, який підтверджує сплату судового збору саме у межах цієї справи.

Своєю чергою механізм реалізації перевірки зарахування коштів судового збору визначений частиною другою статті 9 Законом України "Про судовий збір".

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, то суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені процесуальним законодавством, зокрема, в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Таким чином, обов`язок перевірки факту зарахування судового збору покладається на суд.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 9901/144/20; у постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 826/2429/18, від 20 липня 2019 року у справі № 823/1940/18, від 25 січня 2021 року у справі №914/1131/20, від 26 січня 2023 року у справі № 300/2484/22 та від 21 квітня 2023 року у справі №240/16740/22.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано квитанцію про сплату №74227.

В даній квитанції про сплату №74227, дата 2023-07-21 призначення платежу зазначено: Судовий збір за позовом ОСОБА_1 , Рівненський міський суд Рівненської області.

Суд першої інстанції зазначив, що позивачем у даній справі є Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРІНФОРМТРЕЙД», а не ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вказує на те, що у справі відсутні докази того суд першої інстанції вжив відповідних заходів щодо перевірки зарахування сплаченого судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України згідно платіжного доручення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» від 1 березня 2002 ).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Згідно практики ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача Кузьмін Є.В. при зверненні до суду, додав до позову документи на підтвердження повноважень, а саме копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер, на право представництва інтересів позивача ТОВ «УКРІНФОРМТРЕЙД».

Як вбачається з квитанції про сплату №74227, оплату здійснено з порталу Судова владаКузьміним Є.В.

Покликання суду першої інстанції на те, що у призначенні платежу вказано не позивача, а представника позивача на думку колегії суддів є надмірним формалізмом.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норму процесуального права, що призвело до невмотивованої відмови позивачу у доступі до правосуддя.

В розглядуваному випадку, представником позивача на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслано квитанцію про сплату судового збору, а відтак слід вважати що недоліки позовної заяви було усунуто.

Відповідно до частинитретьої статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування такого рішення із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРІНФОРМТРЕЙД» задовольнити, ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 31 липня 2023 року про повернення позовної заяви у справі №569/12304/23 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
Л. Я. Гудим