Справа № 140/26459/23
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду

21 листопада 2023 року ЛуцькСправа № 140/26459/23
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Лозовського О.А.,

при секретарі судового засідання Новак Л.О.,

за участю представника позивача Бачинського Я.Л.,

представника відповідача Хорошої С.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Волинської обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Волинської обласної ради про визнання протиправним та скасування пункту 8.3 рішення Волинської обласної ради від 11.06.2004 №11/20 «Про управління майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області».

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження та зобов`язано відповідача не пізніш як за сім днів до підготовчого засідання опублікувати оголошення про оскарження нормативно-правового акта, в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений, із зазначенням дати, часу та місця судового розгляду адміністративної справи. Призначено підготовче засідання у даній адміністративній справі на 14:30 07.11.2023, яке в подальшому за клопотанням представника відповідача відкладено на 14:30 год 21.11.2023.

31.10.2023 на адресу суду надійшов відзив Волинської обласної ради, а також клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яке обґрунтоване тим, що позивачем пропущений шестимісячний строк звернення з даним позовом до суду.

Зокрема, вказує, що ОСОБА_1 у своїй заяві зазначив про звільнення його з посади 11.09.2020. В позовній заяві позивачем зазначено про винесення рішення по справі щодо оскарження розпорядження голови ради, яким ОСОБА_1 було звільнено з посади та поновлення на роботі, судом першої інстанції 28.10.2020, Волинським апеляційним судом 01.02.2021 та 24.11.2021 Верховним Судом. Тобто, трудові відносини ОСОБА_1 , що виникли 02.02.2017 були припинені із Волинською обласною радою ще 11.09.2020 та не тривають по даний час. Про прийняте Верховним Судом рішення, внаслідок чого трудові відносини поновлені не були, ОСОБА_1 також було відомо.

Звертає увагу, що в постанові Верховного Суду від 13.03.2019 по справі №712/8985/17 зазначено: «Отже, обчислюючи строк звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження нормативно-правового акту, необхідно брати до уваги таке: багаторазове застосування та триваюча дія (тривала чинність) нормативно-правового акту; дійсність факту перебування суб`єкта у відносинах, які регулюються нормативно-правовим актом; дата факту порушення прав, свобод, інтересів, тобто - коли саме особа (позивач) дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів; чи є чинним нормативно-правовий акт, яким порушено права, свободи, інтереси особи (позивача); чи перебуває особа (позивач) у правовідносинах, які регулюються нормативно-правовим актом і який оскаржується до адміністративного суду; коли вступила особа (позивач) у правовідносинах, які регулюються нормативно-правовим актом і, коли з них вибула?

З урахуванням вищезазначеного, можна зробити висновок, що за умови перебування особи (позивача) у правовідносинах, які регулюються нормативно-правовим актом і який оскаржується до адміністративного суду, строк звернення до адміністративного суду із позовом не може обмежуватися шістьма місяцями, передбаченими частиною другою статті 99 КАС України. У разі оскарження нормативно-правового акту строк такого оскарження буде вимірюватися усім часом чинності цього нормативно-правового акту.», тому віднесення оскаржуваного пункту рішення до нормативно-правових, дія в часі (по даний момент) та неодноразове застосування (2 із 6 ознак) не можуть бути самостійними ознаками для не застосування шестимісячного строку звернення до суду.

Зазначає, що оскаржуваний пункт рішення щодо ОСОБА_1 був застосований одноразово (у вересні 2020 року), розгляд справи судом завершився ще в листопаді 2021 року, трудові відносини не тривають по даний час.

У зв`язку з наведеним, представник відповідача просить залишити позов без розгляду.

У відповіді на відзив від 20.11.2023 представник позивача заперечує проти залишення позову без розгляду.

Свої заперечення обгрунтовує тим, що ОСОБА_1 було звільнено із посади директора КП «Волиньприродресурс» саме на підставі розпорядження № 233 від 11.09.2020 голови Волинської обласної ради, ОСОБА_2 , а незаконні повноваження голові ради були надані на підставі пункту 8.3. рішення Волинської обласної ради від 1.06.2004 №11/20 «Про управління майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області», вважаю, що такими діями відповідача, грубо порушено права позивача передбачені статтею 43 Конституції України, згідно якої, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Крім того, обов`язок призначення та звільнення з посади керівників комунальних підприємств законодавцем був покладений виключно на сесію обласної ради, остання не мала права, а ні делегувати свої повноваження голові ради, а ні доручати голові ради, одноособово, тим більше розпорядженням призначати чи звільняти керівників об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

З наведених підстав представник позивача просить відмовити в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду.

В підготовчому судовому засіданні представник відповідача просила залишити позов без розгляду з підстав порушення строку звернення до суду, викладених в заяві від 31.10.2023.

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні заперечив щодо клопотання про залишення позову без розгляду.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку про відсутність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2- 3 статті 122 КАС України).

Для оскарження нормативно-правових актів суб`єктів владних повноважень закон передбачає особливий порядок адміністративного провадження, який встановлений статтею 264 КАС України.

Відповідно до змісту частини 1 цієї статті такий порядок поширюється на розгляд адміністративних справ щодо законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України, постанов Верховної Ради Автономної Республіки Крим; законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів владних повноважень.

Право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт (частина 2 статті 264 КАС України).

У рішенні від 16.04.2009 №7-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, дія нормативно-правового акту є постійною тривалий час і не обмежується його разовим застосуванням. Відповідно, чинним нормативно-правовим актом суб`єктивні права, свободи чи інтереси можуть порушуватися неодноразово, тобто постійно, упродовж усього часу чинності такого акту.

Правовими положеннями частини 3 статті 264 КАС України, нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.

Отже, у разі оскарження нормативно-правового акту, строк такого оскарження буде вимірюватися усім часом чинності цього нормативно-правового акту.

У даному випадку, оскаржуваний пункту 8.3 рішення Волинської обласної ради від 11.06.2004 №11/20 «Про управління майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області» має всі ознаки нормативно-правового акту, зокрема, не вичерпує дію своїм прийняттям та поширюються на невизначене коло осіб, оскільки впливає на права, обов`язки та інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст області.

За твердженням відповідача, оскаржуваний пункт рішення був застосований одноразово, а звернення позивача до суду із позовом про його оскарження було здійснено поза встановленим законодавцем процесуальним строком.

Надаючи оцінку вказаним доводам, суд зазначає наступне.

Так, у Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі №1-7/99 роз`яснено, що дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності.

Під втратою чинності нормативно-правового акта необхідно розуміти передбачений правовими приписами момент закінчення дії нормативно-правового акта, що є наслідком настання передбачених у законодавстві обставин.

За усталеними в теорії права підходами, передбаченими у законодавстві обставинами, з якими пов`язується момент закінчення дії нормативно-правового акта (його частин) може бути:

1) скасування нормативно-правового акта (його частини);

2) визнання нормативно-правового акта (його частини) недійсним (неконституційним, незаконним);

3) завершення дії тимчасового нормативно-правового акта (настання передбаченої у нормативно-правовому акті дати або неминучої обставини).

Частиною 2 статті 265 КАС України визначено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Разом з цим, наявності вище визначених обставин судом не встановлено. У свою чергу, відповідачем відповідних доказів суду не надано, з чого випливає, що оскаржуване рішення станом на день розгляду даної справи є чинним.

Таким чином, суд вважає вказані доводи відповідача безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу суду, а тому відсутні законні підстави для залишення адміністративного позову без розгляду.

Керуючись статтями 173, 179, 180, 183, 243, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена.

Суддя О.А. Лозовський

Повний текст ухвали складено 22 листопада 2023 року.