Справа № 580/10095/23
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

20 листопада 2023 року справа № 580/10095/23

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Черкаській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИЛА:

26.10.2023 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Територіального управління Служби судової охорони у Черкаській області (18001, місто Черкаси, бул.Шевченка, будинок 245; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправною відмову відповідача, викладену в листі від 18.07.2023 №Г-83, у проведенні нарахування та виплати йому додаткової винагороди, установленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період несення служби з 24.02.2022 до 20.01.2023 для виконання пункту 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженого наказом ДСА України від 26.08.2020 №384;

зобов`язання нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду, установлену вказаною постановою Уряду, у розмірі 30000,00грн щомісячно за період з 24.02.2022 до 20.01.2023.

Стверджує, що відповідно до зазначеної вище постанови КМУ набув право на отримання додаткової винагороди, яку відповідач не включив до розрахунку заробітної плати.

Ознайомившись із матеріалами позову, виявлено недоліки позовної заяви, які перешкоджають відкриттю провадження у справі. У зв`язку з цим ухвалою від 31 жовтня 2023 року суд відмовив повністю у задоволенні заяви (вх. від 26.10.2023) позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та залишив позов без руху.

15.11.2023 від позивача до суду надійшла заява (вх.№503685/23) (далі Заява), в якій зазначив, що до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у т.ч. про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Вказав, що звертався до відповідача з численними звернення з метою досудового врегулювання спору. Стежив за діяльністю робочої групи з питань належного фінансування судової гілки влади, яку очолює народний депутат України 8-го скликання ОСОБА_2 10.10.2023 під час розгляду Верховною Радою України пропозицій до проекту Закону про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» правки щодо надання видатків для погашення добровільно заборгованості перед співробітниками Служби судової охорони були відхилені та прийнята позиція щодо виплати вказаної заборгованості виключно за наявності судових рішень. Стверджує, що фактично про порушення свого права дізнався 10.10.2023 та строк звернення до суду становить до 10.01.2024. Відповідно до ухвали суду позивач звернувся до суду зі вказаним позовом 24.10.2023. Вважає, що строк звернення до суду дотримався.

Оцінивши доводи Заяви, суд дійшов висновку, що виявлені судом недоліки позову не усунені, наявні перешкоди для відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 та від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21.

В ухвалі про залишення позову без руху суд роз`яснив позивачу щодо пропуску строку звернення до адміністративного суду зі вказаним вище позовом та обов`язку надати суду заяву про поновлення порушеного строку, в якій обґрунтувати для цього підстави, викласти доводи щодо поважності тому причин і надати докази.

Позивач у Заяві не вказав жодного аргументу щодо поважності причин пропущеного строку на звернення до суду. Натомість зміст Заяви полягає виключно в не погодженні з висновками суду та власне, помилкове твердження позивача, що строк звернення до суду позивач не пропустив.

Посилання позивача на обстави щодо стеження ним за діяльністю робочої групи з питань належного фінансування судової гілки влади, яку очолює народний депутат України 8-го скликання ОСОБА_2 та відхилення 10.10.2023 під час розгляду Верховною Радою України пропозицій до проекту Закону про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» правки щодо надання видатків для погашення добровільно заборгованості перед співробітниками Служби судової не враховані судом, оскільки листом від 04.08.2022 відповідач повідомив позивачу на його звернення від 07.07.2022, що видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної вказаною вище постановою КМУ, не передбачались та не затверджувались, у зв`язку з чим фонд оплати праці не дозволяє здійснити виплату додаткової винагороди. Тобто, про невиплату додаткової винагороди позивач міг дізнатися під час ознайомлення з цим листом та отримуючи щомісячно заробітну плату.

У подальшому позивач повторно 04.09.2023 звернувся рапортом до відповідача щодо нарахування та виплати додаткової винагороди за період з 01.07.2022 до 20.01.2023. Лист відповідача датований 12.09.2023. Отже, з 04.09.2023 позивач почав вчиняти активні дії щодо нарахування та виплати йому додаткової винагороди за вказаний вище період. Доводи, що фактично про порушення свого права дізнався 10.10.2023 та строк звернення до суду становить до 10.01.2024, не обгрунтовані.

Зважаючи на проміжок часу, якого стосується предмет спору, тримісячний строк звернення до суду пропущено. Оскільки поважних причин позивач у Заяві не вказує та матеріали позову не містять доказів наявності таких обставин, підстави для задоволення Заяви відсутні.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Згідно ч.5 ст.169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (ч.8 ст.169 КАС України), за умови усунення вказаних підстав для її повернення.

Оскільки недоліки позову не усунені, наявні підстави повернути позивачу позовну заяву.

Згідно з ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Пунктом 2 ч.1 ст.7 Закону України від 08.07.2011 №3676-VІ Про судовий збір (далі - Закон №№3676-VI) визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Відповідно до ч.2 вказаної статті Закону №3676-VI у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми, в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, повністю.

Оскільки відсутні докази понесення судових витрат позивачкою, відсутні підстави для їх повернення.

Керуючись ст.ст.2-20, 121, 160-161, 169, 237, 241-246, 255, 295 КАС України, суддя

УХВАЛИЛА:

1. Відмовити повністю у задоволенні Заяви (вх. від 15.11.2023 №50368/23) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про поновлення процесуального строку.

Повернути його позовну заяву до Територіального управління Служби судової охорони у Черкаській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії.

2. Копію ухвали, позовну заяву та додані до неї документи направити ОСОБА_1 .

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Анжеліка БАБИЧ