Справа № 522/16638/23-Е
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 листопада 2023 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 51, ) про визнання протиправним та скасування наказу

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 21 вересня 2023 року від Приморського районного суду міста Одеси за предметною підсудністю надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті з проханням визнати незаконним та скасувати наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 24.05.2023 №18-Д про застосування відносно ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Вказана позовна заява ОСОБА_1 надійшла до Приморського районного суду м. Одеси 23.08.2023.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.08.2023 матеріали позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання незаконним та скасування наказу були передані до Одеського окружного адміністративного суду за предметною підсудністю.

Ухвалою судді Скупінської О.В. від 26.09.2023 прийнято до провадження адміністративну справу №522/16638/23-Е та залишено без руху позовну заяву для усунення недоліків шляхом надання до суду позовної заяви із зазначенням повної адреси сторін та викладення позовних вимог у відповідності до приписів ч.1 ст.5 КАС України.

17.10.2023 до суду надійшла заява (вх..№ЕС/12218/23) представника позивача адвоката Загороднього В.С. (ордер на надання правничої (правової) допомоги від 17.10.2023 серії АВ №1098231), про усунення недоліків. До заяви представником позивача додано позовну заяву в редакції з врахуванням вимог ухвали від 26.09.2023, в якій ОСОБА_1 просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 24.05.2023 №18-Д про застосування відносно ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Ухвалою судді від 23.10.2023 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у порядку ст.262 КАС України.

08.11.2023 до суду надійшла заява (вх..№ЕС/14288/23) представника Державної служби України з безпеки на транспорті Самборського В.О., про закриття провадження у справі.

10.11.2023 до суду надійшли заперечення (вх..№39423/23) представника відповідача Самборського В.О., проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з одночасним проханням розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження. Подане клопотання відповідач обґрунтовує тим, що пі час під час здійснення своїх безпосередніх обов`язків позивач допустив неправомірну поведінку, яка виразилась у порушенні трудової дисципліни, а саме: зафіксувавши факт відсутності у водія документів, передбачених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: протоколу перевірки і адаптації тахографа, позивач не вжив заходів щодо притягнення автомобільного перевізника до встановленої законодавством відповідальності. Крім того, під час зупинки транспортного засобу та спілкування з водієм, позивач не увімкнув портативний відеореєстратор D41243DB580A, який у той день отримав під особистий підпис. Позивач у листопаді 2022 року вже притягувався до дисциплінарної відповідальності, однак заходи дисциплінарного впливу у вигляді оголошення догани не мали позитивних наслідків у подальшій роботі позивача. Дана справа має суспільний інтерес, оскільки неправомірна поведінка позивача, як працівника Укртрансбезпеки, негативно впливає на репутацію Укртрансбезпеки, як державного органу, для автомобільних перевізників. Крім того, з огляду на необхідність перевірки доводів та ґрунтовного дослідження об`ємних доказів у справі (зокрема, відеодоказів), з метою надання обґрунтованої оцінки доказам, з урахуванням того факту, що під час розгляду справи може виникнути необхідність у виклику свідків, надання пояснень особами, які не залучені до розгляду справи, відповідач вважає, що розгляд справи слід здійснювати у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.11.2023 запропоновано ОСОБА_1 протягом п`яти днів з моменту отримання копії цієї ухвали надати до суду пояснення щодо поданої 08.11.2023 представником Державної служби України з безпеки на транспорті Самборським В.О., заяви про закриття провадження у справі №522/16638/23-Е на підставі п.1 ч.1 ст. 238 КАС України.

16.11.2023 до суду надійшло клопотання (вх..№ЕС/15226/23) представника позивача Загороднього В.С., з проханням матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки транспорту про визнання незаконним та скасування наказу - передати за предметною підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. Подане клопотання обґрунтоване тим, що позивач не складав присягу та йому не присвоювався ранг державного службовця згідно з перебуванням на вищевказаній посаді. Крім того, оголошення догани позивачу здійснювалось відповідно до приписів статей 147-149 Кодексу законів про працю України, а не на підставі положень Закону України «Про державну службу». Отже, посада позивача старшого державного інспектора відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області не належить до категорії посад державної служби. Статтею 3 КЗпП України визначено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Надавши оцінку наведеним в клопотанні адвоката Загороднього В.С. доводам, суд приходить до висновку про необхідність закрити провадження у справі з огляду на таке.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті.

Положенням про Державну служби України з безпеки на транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі Положення № 103) визначено наступне, а саме відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення № 103 Укртрансбезпека з метою організації своєї діяльності здійснює добір кадрів в апарат Укртрансбезпеки та на керівні посади в її територіальні органи, формує кадровий резерв на відповідні посади, організовує роботу з підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації державних службовців і працівників апарату Укртрансбезпеки та її територіальних органів.

Згідно з підпунктом 6 пункту 7 Положення № 103 Укртрансбезпека для виконання покладених на неї завдань має право: забезпечувати державних службовців та працівників Укртрансбезпеки службовими посвідченнями, форменим одягом, нагрудними знаками та знаками розрізнення, засобами аудіо- та відеотехніки, видавати для проведення заходів державного контролю сигнальні диски (жезли). Укртрансбезпека відповідно до пункту 8 Положення № 103 здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи. Державні службовці та працівники Укртрансбезпеки мають службові посвідчення встановленого зразка. Таким чином, співробітниками Укртрансбезпеки можуть бути як державні службовці, так і працівники Укртрансбезпеки, що не перебувають на державній службі.

Сторони зазначають, що ОСОБА_1 не складав присягу та йому не присвоювався ранг державного службовця згідно з перебуванням на посаді, а отже він не має статусу державного службовця та не відноситься до осіб, які проходять публічну службу.

Отже, вказані правовідносини є правовідносинами з приводу належного виконання ОСОБА_1 своїх трудових обов`язків, а саме щодо правомірності накладеного на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани, а відтак заявлений до вирішення спір, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 19 ЦПК України, підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства як спір, що виник з трудових правовідносин.

Згідно з ч.1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:

оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;

уточнення списку виборців;

оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів у сфері медіа, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників суб`єктів у сфері медіа, що порушують законодавство про вибори та референдум;

оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:

примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;

примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні, або особами без громадянства;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Частиною 2 ст.20 КАС України передбачено, що окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Виходячи з наведених положень, суд не може задовольнити клопотання представника позивача адвоката Загороднього В.С., про передачу матеріалів справи до Приморського районного суду м. Одеси, оскільки спори щодо підсудності не допускаються та вказаний позов у серпні 2023 року був поданий до Приморського районного суду м. Одеси в порядку КАС України, а не відповідно до положень ЦПК України.

Отже, суд приходить до висновку про те, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Така інституціональна складова права на справедливий суд, як «суд, встановлений законом» є широким за своїм змістом поняттям.

Класична інтерпретація суті конструкції «суд, встановлений законом» викладена ЄСПЛ у рішенні по справі «Сокуренко і Стригун проти України» та полягає у такому:

Відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства.

Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)».

У п.п. 107-109 рішення у справі «Коем та інші проти Бельгії» (що зазначалось вище) Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання про те, що дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 6, 238, 248, 250, 293 КА України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви (вх..№ЕС/15226/23 від 16.11.2023) представника ОСОБА_1 адвоката Загороднього В.С., про передання справи за підсудністю відмовити.

Заяву (вх..№ЕС/14288/23) представника Державної служби України з безпеки на транспорті Самборського В.О., про закриття провадження у справі від 08.11.2023 задовольнити.

Закрити провадження у справі №522/16638/23-Е за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування наказу про застосування відносно дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи підлягає розгляду за правилами ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА