Справа № 340/3510/23
Суддя: К.М. ПРИТУЛА
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/3510/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Притули К.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) № 69 від 04.01.2023 року в частині, що стосується ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити додаткову винагороду передбачену Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р. за період з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року в розрахунку до 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 . 04.01.2023 командиром військової частини НОМЕР_2 прийнято наказ №69 про невиплату, зокрема і позивачу, додаткової винагороди визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168) за грудень 2022 року. Підставою для невиплати додаткової винагороди за грудень 2022 року в наказі зазначено рапорт командира мб від 03.01.2023 №12 щодо невиконання бойового розпорядження позивачем. Позивач вважає наказ №69 від 04.01.2023 протиправним та таким, що підлягає скасування, оскільки відповідачем всупереч чинного законодавства, не проводилась службова перевірка та/або службове розслідування за рапортом командира підрозділу від 03.01.2023 з метою встановлення всіх фактів та обставин невиконання наказу позивачем, його причетності тощо.

Ухвалою судді від 06.06.2023 позовну заяву залишено без руху (а.с.29-30).

Ухвалою судді від 02.08.2023, в зв`язку з відсутністю доказів належного повідомлення позивача, продовжено процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді від 11.08.2023 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідач правом подати відзив не скористався.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 26.02.2022 та копією військового квитка (зв. б. а.с. 7, 9).

Відповідно до п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 04.01.2023 р. № 69, наказано виплатити особовому складу військової частини (в тому числі військовослужбовцям строкової служби) за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (боєвих) дій (проведення заходів) додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. 00 коп. в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах за період з 01 грудня по 31 грудня 2022 року.

В пункті 6 цього наказу вказано Не виплачувати додаткову винагороду військовослужбовцям, відповідно до додатку 5 цього наказу. В додатку 5 до цього наказу під порядковим номером 207 вказано дані позивача та вказано, що підставою невиплати додаткової винагороди є рапорт командира мб від 03.01.2023 р. № 12 щодо невиконання бойового розпорядження (а.с. 7-9).

Відповідно до абз. 2 ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Абзацами 1-4 ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності. Командир зобов`язаний вжити заходів щодо затримання підлеглого при вчиненні або здійсненні ним замаху на вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням військової частини або місця служби, ухиленням від військової служби чи дезертирством, із негайним доставлянням затриманого до уповноваженої службової особи або вжити заходів щодо негайного повідомлення уповноваженої службової особи про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні діяння з ознаками кримінального правопорушення.

Абзацом 1 ст. 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Абзацом 1 ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Абзацом 4 ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Абзацом 7 ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Наказом Міноборони від 21.11.2017 № 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних силах України. Відповідно до п. 1 розділу І цього наказу, цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Абзацами 3 та 4 п. 2 цього Порядку передбачено, що службова перевірка комплекс заходів, які здійснюються відповідно до цього Порядку, з метою перевірки інформації про вчинення правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, встановлення осіб, які вчинили правопорушення; службове розслідування комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Абзацом 4 п. 6 розділу VII Порядку передбачено, що проведення службової перевірки здійснюється за загальними правилами проведення службових розслідувань, встановленими розділами III та IV цього Порядку, з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

Пунктом 1 розділу ІV Порядку встановлено, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

З вказаного вбачається, що посадові особи військової частини НОМЕР_2 мали провести службову перевірку та/або службове розслідування за рапортом командира підрозділу від 03.01.2023 р. з метою встановлення всіх фактів та обставин невиконання наказу позивачем, його причетності тощо.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 401 розділу ХІХ Кримінального кодексу України військовими кримінальними правопорушеннями визнаються передбачені цим розділом кримінальні правопорушення проти встановленого законодавством порядку несення або проходження військової служби, вчинені військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів. За відповідними статтями цього розділу несуть відповідальність військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також інші особи, визначені законом.

Частиною 3 ст. 403 Кримінального кодексу України встановлено кримінальну відповідальність за невиконання наказу вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Таким чином, відповідач повинен був після проведення службової перевірки та/або службового розслідування направити заяви про вчинення кримінального правопорушення до територіального підрозділу державного бюро розслідувань, відповідно до п. 4 ст. 216 Кримінального процесуального кодексу України. В свою чергу в рамках досудового розслідування орган досудового розслідування мав би встановити наявність або відсутність складу кримінального правопорушення. У випадку підтвердження складу кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 403 КК України, орган досудового розслідування мав би направити обвинувальний акт до місцевого суду, відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». І лише суд міг би визнати винним позивача за невиконання наказу.

Статтею 62 Конституції України вказує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кримінального кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Згідно пункту 2 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини та основоположних свобод": "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку".

Таким чином, відмова виконувати бойові накази (розпорядження) військовослужбовцем повинні бути підтверджені висновком службового розслідування або вироком суду.

28 лютого 2022 року прийнято постанову Кабінету Міністрів України №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Порядок виплати додаткової винагороди, встановленої Постановою №168 було встановлено Телеграмою міністра оборони України від 25.03.2022 року №248/1298. Відповідно до п. 10 цієї Телеграми, до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30000 гривень не включати військовослужбовців які:

- усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади - з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира;

- відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) - за місяць, у якому здійснено таке порушення;

- у разі вчинення інших дій (бездіяльності), які мають ознаки адміністративного або кримінального правопорушення - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення.

Відповідачем не надано до суду будь-яких доказів які б свідчили про проведення службового розсідування щодо позивача у зв`язку з його відмовою виконувати бойові накази (розпорядження), усунення його від виконання службових обов`язків, відсторонення від виконання службових повноважень або відсторонення від посади тощо. Рапорт командира підрозділу (без проведення службового розслідування) не може бути достатнім, належним та допустимим доказом який підтверджує відмову виконувати бойові накази (розпорядження), в зв`язку з чим позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 69 від 04.01.2023 року в частині, що стосується ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Щодо вимог про зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити додаткову винагороду передбачену Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р. за період з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року в розрахунку до 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах суд зазначає наступне.

Згідно з ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів Українивід 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 1440, встановлено, що позивач приймав участь у таких заходах в період з 01.12.2022 р. по 31.12.2022 р. (а.с. 22).

Таким чином відповідач мав нарахувати і виплатити позивачу додаткову винагороду, збільшену до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, за період з 01.12.2022 р. по 31.12.2022 р., проте відповідач цього не зробив, що також підтверджується карткою особового рахунку наданої відповідачем від 31.03.2023 р. № 94. Зокрема в цьому документі зазначено, що у січні 2023 р. позивачу не було нараховано та виплачено премію захисника за грудень 2022 р. (а.с. 16-17).

Згідно із ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Жодних доказів на спростування доводів позивача відповідачем до суду не надано.

Частиною 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже здійснені позивачем судові витрати на сплату судового збору у сумі 858,88 грн. слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 287, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) № 69 від 04.01.2023 року в частині, що стосується ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити додаткову винагороду ОСОБА_1 передбачену Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р. за період з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року в розрахунку до 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору у розмірі 858,88 грн. за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. ПРИТУЛА