Справа № 500/1882/23
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 500/1882/23 пров. № А/857/11484/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року (головуючий суддя Дерех Н.В., м. Тернопіль) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в якому просив визнати протиправною відмову в переведенні з пільгової пенсії за віком за Списком № 2 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати відповідача перевести з пільгової пенсії за віком за Списком №2 на пенсію за віком на загальних умовах відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення 07 лютого 2023 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, відповідача, оформлені листами від 20.02.2023 за №574-513/М-02/8-1900/23 та від 09.03.2023 за №952-911/М-02/8-1900/23.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести ОСОБА_1 , з 07.02.2023 року на пенсію за віком згідно з статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», провівши перерахунок та виплату пенсії з врахуванням виплачених сум.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області оскаржило його в апеляційному порядку, просить рішення суду скасувати і у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно зі статтею 10 цього Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим законом призначалися наступні види державних пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, пенсія позивачу за віком на пільгових умовах призначена під час дії Закону №1058, тому твердження позивача про те, що йому призначено пенсію за іншим Законом, а не за Законом №1058, є безпідставними, оскільки такі доводи суперечать положенням п.2 Прикінцевих положень Закону №1058, яким чітко визначено, що пільгові пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

При винесенні рішення, судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що положення ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» стосуються осіб, які вперше звернулися за призначенням пенсії за цим Законом.

Частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, призначення та виплата пенсії позивачу здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу виплачується пенсія за віком, призначена на пільгових умовах (список №2) згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

27.02.2023 та 11.04.2023 позивач звертався із заявами до відповідача щодо призначення пенсії за віком у зв`язку із досягненням 60 річного віку.

Однак, листами Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 20.02.2023 за №574-513/М-02/8-1900/23 та від 09.03.2023 за №952-911/М-02/8-1900/23 відповідач відмовив позивачу покликаючись на відсутність підстав.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

У ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено умови призначення пенсії за віком.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною 3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» України встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Як уже зазначалось вище, позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, призначену відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, досягнувши 60 - річного віку, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на загальних умовах, в порядку, передбаченому ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак, відповідач відмовив позивачеві у призначенні пенсії за віком на загальних умовах, мотивувавши це тим, що позивачеві вже призначена пільгова пенсія за віком за Списком №2 згідно ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; інших підстав для проведення перерахунку на даний час немає..

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції підставно вважав, що отримувана позивачем пільгова пенсія зі зниженням пенсійного віку за Списком №2 - це спеціальна пенсія для конкретно визначеного кола осіб, а загально визначена пенсія для усіх категорій осіб - пенсія за віком.

Враховуючи той факт, що позивач жодним із видів загальної пенсії відповідно до норм ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не користувався раніше, то суд правильно зазначив, що право на пенсію за віком відповідно до вказаного Закону виникло у нього вперше.

У постанові Верховного Суду України від 29.11.2016 у справі №133/476/15- а Суд вказав, що частиною 3 ст. 45 № 1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший, тому якщо особі було призначено пенсію відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при досягненні пенсійного віку така особа виявила бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, слід вважати що за призначенням такої пенсії особа звертається вперше, і має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії на інший.

Аналогічні висновки викладено і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року в справі №876/5312/17.

У даній спірній ситуації, судом першої інстанції з`ясовано, що на час звернення до відповідача із заявою позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнув віку, що дає право на призначення пенсії за віком, крім того у нього наявний необхідний стажу, бо з листів відповідача від 20.02.2023 та від 09.03.2023 вбачається, що страховий стаж позивача становить 41 рік 07 місяців 16 днів (враховано по 31.07.2020).

З огляду на наведене, суд обґрунтовано вважав, що дії відповідача щодо відмови в переведенні позивача з пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправними.

Відтак, з метою належного захисту порушеного права позивача суд правильно вважав за необхідне визнати протиправними та скасувати відмови відповідача, оформлені листами від 20.02.2023 за №574-513/М-02/8-1900/23 та від 09.03.2023 за №952-911/М-02/8-1900/23, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести позивача з 07.02.2023 року на пенсію за віком згідно з статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», провівши перерахунок та виплату пенсії, з врахуванням виплачених сум.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року у справі №500/1882/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. І. Мікула
А. Р. Курилець