Справа № 140/32111/23
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року ЛуцькСправа № 140/32111/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії від 05.07.2023 №22444-22204/К-02/8-03000/23; зобов`язання здійснити перерахунок пенсії, врахувавши періоди роботи:

- на громадських оплачуваних роботах в ТзОВ «Металторг» з 01.09.2004 по 29.10.2004 та з 04.11.2004 по 28.12.2004;

- електрогазозварювальником на Ковельському міжгосподарському комбікормовому заводі з 13.04.2010 по 14.03.2011;

- електрогазозварювальником в ТзОВ «Термінал» з 01.10.2012 по 12.03.2014;

- електрогазозварювальником в ТзОВ «В.Прометей» (з 20.11.2020 перейменовано на ТзОВ ВІЛІЯ-АГРО») з 11.03.2016 по 15.12.2016 та з 24.02.2017 по 01.04.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, призначену у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

09.06.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив зарахувати до тривого стажу періоди роботи:

- на громадських оплачуваних роботах в ТзОВ «Металторг» з 01.09.2004 по 29.10.2004 та з 04.11.2004 по 28.12.2004;

- електрогазозварювальником на Ковельському міжгосподарському комбікормовому заводі з 13.04.2010 по 14.03.2011;

- електрогазозварювальником в ТзОВ «Термінал» з 01.10.2012 по 12.03.2014;

- електрогазозварювальником в ТзОВ «В.Прометей» (з 20.11.2020 перейменовано на ТзОВ ВІЛІЯ-АГРО») з 11.03.2016 по 15.12.2016 та з 24.02.2017 по 01.04.2022.

Листом ГУ ПФУ у Волинській області від 05.07.2023 №22444-22204/К-02/8-0300/23 повідомлено позивача, що до функцій з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснюють органи Державної податкової служби України і лише до їх компетенції входить контроль за дотриманням страхувальниками вимог законодавства, щодо нарахування та спати єдиного внеску.

Враховуючи викладене, позивачу зараховано до страхового стажу згадані періоди трудової діяльності відповідно до даних відображених у системі персоніфікованого обліку (страхові внески сплачені в сумі меншій, ніж мінімальний страховий внесок).

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки страхувальник (роботодавець) щомісячно здійснювало відрахування страхових внесків із заробітної плати, а факт не зарахування у повному розмірі сум страхових внесків, сплачених із заробітної плати позивача, на банківський рахунок Пенсійного фонду за відсутності його вини, не є підставою для відмови у зарахуванні страхового та пільгового стажу зазначеного періоду роботи.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 19.10.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Відзив на позов до суду не надходив.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує за віком на пільгових умовах за Списком №2, призначену у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».Пенсію призначено з 22.03.2017.

Позивачу стало відомо, що відповідач обмежив його право на належне пенсійне забезпечення не зарахувавши періоди роботи:

- на громадських оплачуваних роботах в ТзОВ «Металторг» з 01.09.2004 по 29.10.2004 та з 04.11.2004 по 28.12.2004;

- електрогазозварювальником на Ковельському міжгосподарському комбікормовому заводі з 13.04.2010 по 14.03.2011;

- електрогазозварювальником в ТзОВ «Термінал» з 01.10.2012 по 12.03.2014;

- електрогазозварювальником в ТзОВ «В.Прометей» (з 20.11.2020 перейменовано на ТзОВ ВІЛІЯ-АГРО») з 11.03.2016 по 15.12.2016 та з 24.02.2017 по 01.04.2022, за які фактично сплачений ЄСВ, до страхового стажу і не врахувавши заробітну плату за вказані періоди при обчисленні пенсії.

09.06.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив зарахувати до тривого стажу періоди роботи: - на громадських оплачуваних роботах в ТзОВ «Металторг» з 01.09.2004 по 29.10.2004 та з 04.11.2004 по 28.12.2004;

- електрогазозварювальником на Ковельському міжгосподарському комбікормовому заводі з 13.04.2010 по 14.03.2011;

- електрогазозварювальником в ТзОВ «Термінал» з 01.10.2012 по 12.03.2014;

- електрогазозварювальником в ТзОВ «В.Прометей» (з 20.11.2020 перейменовано на ТзОВ ВІЛІЯ-АГРО») з 11.03.2016 по 15.12.2016 та з 24.02.2017 по 01.04.2022.

Листом ГУ ПФУ у Волинській області від 05.07.2023 №22444-22204/К-02/8-0300/23 повідомлено позивача, що до функцій з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснюють органи Державної податкової служби України і лише до їх компетенції входить контроль за дотриманням страхувальниками вимог законодавства, щодо нарахування та спати єдиного внеску. Враховуючи викладене, позивачу зараховано до страхового стажу згадані періоди трудової діяльності відповідно до даних відображених у системі персоніфікованого обліку (страхові внески сплачені в сумі меншій, ніж мінімальний страховий внесок).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд перевіряє, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрата годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97) платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи-суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Згідно з абз. 5 п. 1 ст. 2 Закону № 400/97-ВР (у редакції № 2148-VIII від 03.10.2017) для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсі відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV), право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах (далі - список № 2).

Вказані Списки затверджено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» № 461 від 24.06.2016.

Відповідно до п. 2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, професій, посад і показників, затверджених постановою КМУ «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 16.01.2003 №36 (далі - Постанова № 36), та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Аналогічні положення містить і Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV/далі - Закон №1058-ІV/.

Згідно зі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах деталізоване у Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі по тексту Порядок № 383).

Відповідно до п.3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Згідно з п.п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі по тексту - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Також, згідно з п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

При цьому, колегія суддів зазначає, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17, від 20.01.2021 у справі №311/2865/13-а.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (частина друга статті 20 Закону №1058-IV).

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Крім того, при вирішенні спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 (справа № 208/6680/16-а), від 20.03.2019 (справа №688/947/17), від 30.09.2019 (справа № 316/1392/16-а), відповідно до яких, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Як зазначалось вище, періоди роботи на громадських оплачуваних роботах в ТзОВ «Металторг» з 01.09.2004 по 29.10.2004 та з 04.11.2004 по 28.12.2004; електрогазозварювальником на Ковельському міжгосподарському комбікормовому заводі з 13.04.2010 по 14.03.2011; електрогазозварювальником в ТзОВ «Термінал» з 01.10.2012 по 12.03.2014;електрогазозварювальником в ТзОВ «В.Прометей» (з 20.11.2020 перейменовано на ТзОВ ВІЛІЯ-АГРО») з 11.03.2016 по 15.12.2016 та з 24.02.2017 по 01.04.2022, не зараховано до страхового стажу позивача у зв`язку з тим, що у відображених данних у системі персоніфікованого обліку страхові внески сплачені в сумі меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Судом встановлено, що позивач у вказані періоди працював в ТзОВ «Металторг», на Ковельському міжгосподарському комбікормовому заводі, в ТзОВ «Термінал», в ТзОВ «В.Прометей» (з 20.11.2020 перейменовано на ТзОВ ВІЛІЯ-АГРО»), що підтверджується записами у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 18.07.1980 та від 12.03.2014.

Системний аналіз даних нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи сплачені страхові внески зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення, а тому у відповідача відсутні підстави не зараховувати до страхового та пільгового стажу позивача період роботи - - з 01.09.2004 по 29.10.2004; з 04.11.2004 по 28.12.2004; з 13.04.2010 по 14.03.2011; з 01.10.2012 по 12.03.2014; з 11.03.2016 по 15.12.2016 та з 24.02.2017 по 01.04.2022.

Частиною першою статті 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Згідно з частиною другою статті 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Проте умовою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб таких органів є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

Суд зазначає, що обчислення страхового стажу та визначення розміру пенсії є повноваженнями відповідача, які реалізовуються в процесі прийняття рішення про призначення пенсії, право на яке має позивач.

У судовому порядку підлягає захисту виключно право позивача порушене незаконною відмовою органу Пенсійного фонду у призначенні пенсії.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд у даній справі дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправною відмови ГУ ПФУ у Волинській області в зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу роботу періоди роботи на громадських оплачуваних роботах в ТзОВ «Металторг» з 01.09.2004 по 29.10.2004 та з 04.11.2004 по 28.12.2004;електрогазозварювальником на Ковельському міжгосподарському комбікормовому заводі з 13.04.2010 по 14.03.2011; електрогазозварювальником в ТзОВ «Термінал» з 01.10.2012 по 12.03.2014; електрогазозварювальником в ТзОВ «В.Прометей» (з 20.11.2020 перейменовано на ТзОВ ВІЛІЯ-АГРО») з 11.03.2016 по 15.12.2016 та з 24.02.2017 по 01.04.2022.; зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області здійснити перерахунок пенсії, врахувавши періоди роботи: на громадських оплачуваних роботах в ТзОВ «Металторг» з 01.09.2004 по 29.10.2004 та з 04.11.2004 по 28.12.2004; електрогазозварювальником на Ковельському міжгосподарському комбікормовому заводі з 13.04.2010 по 14.03.2011; електрогазозварювальником в ТзОВ «Термінал» з 01.10.2012 по 12.03.2014; електрогазозварювальником в ТзОВ «В.Прометей» (з 20.11.2020 перейменовано на ТзОВ ВІЛІЯ-АГРО») з 11.03.2016 по 15.12.2016 та з 24.02.2017 по 01.04.2022.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 1073,60 грн., сплачений згідно з квитанцією від 12.10.2023.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 05.07.2023 №22444-22204/К-02/8-03000/23 про відмову в проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії, врахувавши періоди роботи:

- на громадських оплачуваних роботах в ТзОВ «Металторг» з 01.09.2004 по 29.10.2004 та з 04.11.2004 по 28.12.2004;

- електрогазозварювальником на Ковельському міжгосподарському комбікормовому заводі з 13.04.2010 по 14.03.2011;

- електрогазозварювальником в ТзОВ «Термінал» з 01.10.2012 по 12.03.2014;

- електрогазозварювальником в ТзОВ «В.Прометей» (з 20.11.2020 перейменовано на ТзОВ ВІЛІЯ-АГРО») з 11.03.2016 по 15.12.2016 та з 24.02.2017 по 01.04.2022 (з урахуванням виплачених сум).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, )

Суддя В.В. Дмитрук