Справа № 520/10641/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 р. Справа № 520/10641/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.08.2023, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В., по справі № 520/10641/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі також відповідач, ГУ ПФ України в Харківській області), в якому просив:

- стягнути з відповідача на користь позивача різницю між загальною сумою пенсійних виплат за період з 06.10.2020 по 30.04.2023 та фактично виплаченими, у сумі 918 792,89 грн.;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з жовтня 2020 року по день її фактичної виплати;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на проведення економічного дослідження експертом ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» від 04.05.2023 №16441 у розмірі 14 338,80 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що в порушення ст. 46 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ відповідачем не своєчасно виплачена пенсія та безпідставно не нарахована та не виплачена компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.08.2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Харківській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу, у зв`язку із порушенням строку виплати пенсії за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» з 06.10.2020 по дату набрання законної сили рішення суду.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу, у зв`язку із порушенням строку виплати пенсії за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» з 06.10.2020 по дату набрання законної сили рішення суду.

Не погодившись із рішенням суду, ГУ ПФУ в Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначило, що позивач просить компенсацію на ще не нараховані та не виплачені суми пенсії, що не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України №2050-ІІІ за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.

Оскільки на цей час між сторонами існує спір щодо перерахунку пенсії, заборгованість по пенсії не нараховувалась та не виплачувалась, тому і компенсація не могла бути нарахована. Тому вимоги про виплату компенсації є передчасними та не підлягають задоволенню.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти її задоволення. Вказав, що твердження відповідача про те, що існує спір щодо перерахунку пенсії, а пенсія не нараховувалась та не виплачувалась не підтверджене жодним доказом. Всі рішення суду набрали законної сили, проте не виконуються відповідачем.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 по справі №520/15716/2020 визнано неправомірним та скасовано рішення ГУ ПФУ України в Харківській області № 5098 від 08.10.2020 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років та зобов`язано призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, на підставі ст.86 Закону України «Про прокуратуру», починаючи з 06.10.2020 виходячи з розміру 60 % від суми місячної (чинної) заробітної плати без обмеження граничного розміру.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 по справі №520/9601/2021 зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області здійснити належне обчислення та нарахування розміру пенсії ОСОБА_1 згідно зі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» відповідно до середньомісячного заробітку виходячи з розміру 60 % від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, обчислені для пенсії згідно з положеннями ч.ч. 2, 3, 4 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» без обмеження граничного розміру пенсії за вислугою років.

Вказані рішення набрали чинності.

На виконання вказаних судових рішень ГУ ПФУ України в Харківській області з 06.10.2020 позивачу призначено пенсію за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» та здійснено її перерахунок за період з 06.10.2020 по 31.03.2021, відповідно до якого доплата складає 48 794,05 грн. та буде виплачена при надходженні відповідного фінансового забезпечення, дані про заборгованість внесено в електронний реєстр відповідно до Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 №20-1, про що зазначено відповідачем в відзиві на позов. (а.с.64-69)

Не погоджуючись з не нарахуванням і невиплатою відповідачем компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за вислугу років, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції дійшов висновку, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст.2 Закону України №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, а право на компенсацію втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідач фактично оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, тому відповідно до ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Спірним у справі, що розглядається є питання нарахування та виплата компенсації втрати частини доходу, у зв`язку із порушенням строку виплати пенсії за вислугу років з моменту її призначення та здійснення перерахунку.

Відповідач у апеляційній скарзі наголошував на тому, що виплата компенсації провадиться у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. На цей час між сторонами існує спір щодо перерахунку пенсії позивача та заборгованість по пенсії не нараховувалась та не виплачувалась, тому і компенсація не могла бути нарахована.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі по тексту - Закону України №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі по тексту - Порядок №159).

Відповідно до статті 1 Закону України №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону України №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 3 Закону України №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Приписами статті 4 Закону України №2050-ІІІ встановлено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Постановою Кабінету Міністрів України №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі по тексту - Порядок №159).

Відповідно до пункту 2 Порядку №159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Згідно з пунктом 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом.

Системний аналіз вказаних норм законодавства вказує, що законодавцем не встановлене першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не поставлено у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону України №2050-ІІІ та пункту 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Таким чином, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статті 2 Закону України №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

У справі №240/11882/19 Верховний Суд зауважив, що використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

З покликанням на аналогічні висновки, сформульовані у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 року №21-2003а16, Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі №810/1092/17 та від 13 січня 2020 року у справі №803/203/17, Верховний Суд у справі №240/11882/19 висновував, що зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Застосовуючи цей висновок у справі №240/11882/19, з урахуванням наявності факту невиплати позивачу заборгованості з пенсії у зв`язку з бездіяльністю пенсійного органу щодо нарахування та виплати такої заборгованості, вірним є висновок суду першої інстанції, що така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання відповідача здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29.03.2023 у справі № 120/9475/21-а.

Зазначені висновки свідчать про безпідставність доводів апелянта про те, що право на компенсацію позивач набуде після нарахування та виплати заборгованості по пенсії .

Доводи апеляційної скарги щодо наявності спору щодо перерахунку пенсії, заборгованості по пенсії не ґрунтуються на жодних доказах.

Враховуючи викладене вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.08.2023 по справі № 520/10641/23 в частині задоволення позову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова