Справа № 500/933/23
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/933/23

20 листопада 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання Хоміцької С.О., представника позивача (за первісним позовом) - Ковальової Н.С., відповідача (за первісним позовом) - ОСОБА_1 , представника відповідача (за первісним позовом) - Семененко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 80 579, 16 грн та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень-рішень від 12.05.2021 №0035855/1-2404-1918, № 0035855/2-2404-1918, №0035855/3-2404-1918 та зобов`язання внести відомості до облікових даних ОСОБА_1 , щодо відсутності заборгованості за період 2017-2019 роки, що визначена на підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Тернопільській області звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 80 579, 16 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за ОСОБА_1 рахується заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 80579,16 грн., що виникла по узгоджених грошових зобов`язаннях, нарахованих податковим органом податковими повідомленнями-рішеннями. Контролюючим органом вживалися заходи для його погашення, проте податковий борг не сплачено, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 31.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено у справі судове засідання на 04.05.2023 р.

Ухвалою суду від 04.05.2023 розгляд справи за клопотанням представника відповідача відкладено на 29.05.2023.

Ухвалою суду від 29.05.2023 процесуальний строк розгляду справи продовжено до 20.07.2023, а розгляд справи відкладено на 18.07.2023.

ОСОБА_1 22.06.20234 було подано до суду зустрічний позов до Головного управління ДПС в Тернопільській області про изнання протиправними та скасування податкових-повідомлень-рішень від 12.05.2021 №0035855/1-2404-1918, № 0035855/2-2404-1918, №0035855/3-2404-1918 та зобов`язання внести відомості до облікових даних ОСОБА_1 , щодо відсутності заборгованості за період 2017-2019 роки, що визначена на підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначено про відсутність у ОСОБА_1 податкового боргу по податку на майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 37704,30 грн. Податкове повідомлення-рішення від 01.07.2016 р. № 158109-13 на суму 17690,23 грн. вважає незаконним, оскільки податковим органом було порушено строки його прийняття та надіслання. Щодо податкового повідомлення-рішення від 19.06.2017 р. № 105321-13 на суму 20014,07 грн. вказано, що з часу його виставлення та до моменту отримання позовної заяви Головного управління ДФС у Тернопільській області про стягнення податкового боргу не було відомо про наявність рішення та податкового боргу відповідно, оскільки таке податкове повідомлення-рішення ОСОБА_1 не отримував.

Ухвалою суду від 04.07.2023 р. прийнято зустрічний позов та відкрито провадження. Об`єднано в одне провадження зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування податкових повідомлень-рішень з первісним позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу. Ухвалено перейти із спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 18.07.2023 р.

Головне управління ДПС в Тернопільській області 20.07.2023 подало відзив на зустрічний позов.

Представник ОСОБА_1 , 14.08.2023 подала відповідь на відзив

Ухвалами суду від 18.07.2023 та 08.08.2023., постановленими без виходу до нарадчої кімнати згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) підготовчі засідання відкладено та оголошено перерву, призначено підготовче засідання на 16.08.2023.

Ухвалою суду від 16.08.2023 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати згідно ч.7, 8 ст.243 КАС України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 26.09.2018 р.

Ухвалою суду від 26.09.2023, постановленою без виходу до нарадчої кімнати згідно ч.7, 8 ст.243 КАС України оголошено перерву до 08.11.2023, а строк розгляду справи продовжено до 10.11.2023.

Ухвалою суду від 08.11.2023 строк розгляду справи продовжено до 20.11.2023 та відкладено розгляд справи до 20.11.2023

В судовому засіданні представник Головного управління ДПС у Тернопільській області (позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом) первісний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, а в задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 відмовити, з підстав передбачених у позові та відзиві на зустрічний позов . Повідомила, що відповідно до даних державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 , як за власником, рахується нежитлове приміщення (волівник), а отже позивач є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що нарахований останньому контролюючим органом спірними рішеннями. Водночас, Головним управлінням ДПС у Тернопільській області дотримано усі законодавчо встановлені вимоги, щодо вручення та надсилання податкових повідомлень-рішень платнику податків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 (відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом) та його представник проти задоволення вимог первісного позову заперечили та просили відмовити у його задоволенні, а поданий зустрічний позов задовольнити, з мотивів викладених у зустрічному позові, відповіді на відзив на зустрічний позов та письмових поясненнях. Позиція ґрунтувалася на тому, що податкові повідомлення-рішення, якими збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є незаконними та необґрунтованими, із тих підстав, що ОСОБА_1 є власником приміщення (волівник), призначеного для використання в сільськогосподарській діяльності, яке не є об`єктом оподаткування в силу приписів пп."ж" пп.266.2.2 п. 266.2 ст.266 Податкового кодексу України (далі ПК України). Оспорювані податкові повідомлення-рішення вручені (надіслані) з порушенням вимог податкового законодавства, що також є підставою для визнання їх протиправними та скасування.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши обставини справи у сукупності, суд при постановленні рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 належать на праві власності, зокрема: нежитлове приміщення, 1-7 приміщення волівника під літерою А, загальна площа 1452,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу №15358 від 14.12.2004 р.

Контролюючим органом були сформовані податкові повідомлення-рішення форми «Ф» №0-1918 від 04.05.2018 на суму 32921,07 грн. (за 2017 рік), №0-1918 від 19.05.2019 на суму 54072,85 грн. (за 2018 рік), №0-1918 від 27.04.2020 на суму 60608,65 грн. (за 2019 рік).

На підставі вищеперелічених ППР, які станом на листопад 2020 року набули статусу узгоджених, Головне управління ДПС в Тернопільській області 04.11.2020 звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 147602, 57 грн (справа №500/3454/20).

За наслідками розгляду справи №500/3454/20, 07.06.2021 судом закрито провадження у справі як за первісним позовом ГУ ДПС так і за зустрічним позовом ОСОБА_1 з підстав відмови сторін від своїх позовних вимог.

Як пояснила в судовому засіданні представник ГУ ДПС, фактично підставою для відмови від позову, поданого у 2020 році слугувало те, що контролюючим органом самостійно встановлено неправильне нарахування грошового зобовязання ОСОБА_1 через невірне застосування ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2017-2019 роки по нежитловому приміщенню загальною площею 1452,40 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до встановлених ставок Тернопільською міською радою згідно зональності.

У результаті проведеного перерахунку податкові повідомлення-рішення від 04.05.2018 №0-1918, від 19.05.2019 №0-1918, від 27.04.2020 №0- 1918 відповідно до частини другої п.266.7.3 п.266.7 ст.266 ПК України вважаються скасованими (відкликаними).

Враховуючи проведений перерахунок, контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 12.05.2021 року за періоди 2017-2019 років: № 0035855/1-2404-1918 на суму - 23238,4 грн.; №0035855/2-2404-1918 на суму - 27036,43 грн.; №0035855/3-2404-1918 на суму - 30304,33 грн.

Загальний розмір податкових зобов`язань ОСОБА_1 склав 80 579,16 грн.

Оцінюючи правомірність рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд керувався критеріями, закріпленими у ч.2 ст.2 КАС України, що певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, якої повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владні суб`єкти.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При вирішенні спору у даній справі суд керується нормами податкового законодавства, чинними в період між 2017-2019 р.р., оскільки спірні ППР винесені саме за 3 податкові періоди: 2017, 2018 та 2019 роки.

Згідно до п.15.1 ст.15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Підпунктом 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України).

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України).

Так, 01.01.2015 р. набрав чинності Закон України від 28.12.2014 р. № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким ст.266 ПК України викладена в новій редакції, а об`єкти оподаткування податком на нерухоме майно доповнено об`єктами нежитлової нерухомості.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України).

Відповідно до пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України).

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно із пп.266.6.1 п.266.6 ст.266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України).

У відповідності до пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

ОСОБА_1 у зустрічному позові сформував 2 окремі підстави для встановлення протиправності оспорюваних ППР, зокрема:

1. відсутність підстав для формування нових ППР через те, що ППР вже були предметом судового дослідження за наслідком чого закрито провадження у справі у зв`язку з відмовою контролючого органу від позову, а також у зв`язку з тим, що контролюючий орган порушив строки надіслання ППР;

2. неврахування ГУ ДПС при винесені оспорюваних ППР тієї обставини, що належне ОСОБА_1 нерухоме майно не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Щодо 1 підстави (процедурної), суд вважає за необхідне зазначити наступне:

ОСОБА_1 покликається на заяву ГУ ДПС у Тернопільській області від 15.05.2021 про відмову від позову у справі №500/3454/20 та цитує її окремі положення: «як вбачається зі змісту вказаної заяви, позивач (контролюючий орган), керуючись ч.1 cт. 189 КАС України, просив суд закрити провадження у справі, оскільки заявлений до стягнення з ОСОБА_1 податковий борг - відсутній внаслідок скасування податкових повідомлень-рішень...». На підставі цього, ОСОБА_1 приходить до висновку, що «вищевказані обставини свідчать про те, що у ГУ ДПС у Тернопільській області 12.05.2023 були відсутні будь-які підстави для формування нових податкових повідомлень-рішень щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, власника ОСОБА_1 , за період 2017-2019 роки, оскільки у ОСОБА_1 був відсутній борг за вказаними платежами (за заявою ГУ ДПС в Тернопільській області)».

Суд категорично не погоджується з позицією ОСОБА_1 виходячи з наступного.

Як описано вище, підставою для винесення нових ППР слугувало те, що контролюючий орган самостійно виявив, що застосував неправильну ставку податку при визначенні податкових зобов`язань у ППР за 2017, 2018 та 2019 рік.

Відповідно до пп.266.7.3 п.266.7 ст.266 ПК України, у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним). При цьому, законодавець не встановлює жодних обмежень у часі для проведення контролюючим органом такого перерахунку та для надсилання нових податкових повідомлень-рішень платнику.

Саме тому ГУ ДПС у Тернопільській області і винесло "нові" ППР від 12.05.2021. у яких загальна сума податкових зобов`язань зменшилась з 147602, 57 грн до 80 579, 16 грн.

відповідно до пп.60.1.3 п.60.1 ст.60 ПК України податкове повідомлення- рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

У випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу (п.60.4 ПК України).

Також судом не приймаються до уваги твердження ОСОБА_1 , з приводу строків надіслання ППР до 1 липня року, що настає за базовим податковим періодом, оскільки винесення ППР від 12.05.2021 було зумовлено обставинами передбаченими пп.266.7.3 п.266.7 ст.266 ПК України.

Щодо другої підстави (пільги щодо об`єкта оподаткування).

Підпункт 266.2.2 п. 266.2 ст.266 ПК України визначає об`єкти нерухомості, які не є об`єктами оподаткування.

Відповідно до п.30.1 ст.30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (п.30.2 ст.30 ПК України).

Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням.

Суд враховує, що у 2017-2018 роках пп. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України значився у наступній редакції: «не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності».

Законом України від 23.11.2018 2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» були внесені зміни до зазначеної норми і з 2019 року пп. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України викладений наступним чином: «не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку».

Системне тлумачення даного пункту, свідчить про те, що законодавцем використано правову конструкцію, яка передбачає одночасно дві умови для звільнення об`єкта нерухомості від оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, а саме: 1) суб`єкт, який володіє об`єктами нерухомості повинен бути сільськогосподарським товаровиробником; 2) об`єкт нерухомості (будівлі, споруди) повинні використовуватися безпосередньо у сільськогосподарській діяльності таким сільськогосподарським товаровиробником.

Відповідно до статті 5 ПК України, поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу. У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу Згідно з пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 Кодексу сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа-підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Сільськогосподарська продукція (сільськогосподарські товари) - продукція/товари, що підпадають під визначення груп 1 - 24 УКТ ЗЕД, якщо при цьому такі товари (продукція) вирощуються, відгодовуються, виловлюються, збираються, виготовляються, виробляються, переробляються безпосередньо виробником цих товарів (продукції), а також продукти обробки та переробки цих товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання (пп. 14.1.234 п.14.1 ст.14 ПК України).

Враховуючи вище зазначений пункт, сільськогосподарський товаровиробник це юридична особа або фізична особа-підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та здійснює операції з її постачання.

Суб`єкти господарської діяльності підлягають обов`язковій реєстрації із зазначенням основного виду економічної діяльності.

Згідно з Класифікацією видів економічної діяльності ДК 009:2010, затвердженою наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 №45, економічна діяльність - процес виробництва продукції (товарів і послуг), який здійснюють з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічну діяльність характеризують витрати на виробництво, процес виробництва та випуск продукції.

Основний вид економічної діяльності - це вид діяльності суб`єкта, на який припадає найбільший внесок у валову додану вартість (або інший визначений критерій).

Вирішуючи питання щодо наявності у позивача права на пільгу, передбачену підпунктом «ж» пп. 266.2.2. п. 266.2 ст.266 ПК України, підлягає встановленню чи наділений позивач статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права у період 2017-2019 років.

У розглядуваній справі судом встановлено, що згідно інформації, яка міститься у інформаційній системі «Податковий блок»: «Облік платників податків»: розділ «Реєстраційні дані» та згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за 01.01.2021 ОСОБА_1 зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльності з 06.02.2003 року. Основний та єдиний вид економічної діяльності у нього зазначено 31.09 Виробництво інших меблів. 18.01.2017 ОСОБА_1 припинив свою підприємницьку діяльність, а тільки з 01.03.2023 повторно став на податковий облік, як суб`єкт підприємницької діяльності.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань за 01.07.2023 тільки з відновленням 01.03.2023 підприємницької діяльності у позивача з`явились замість 31.09 наступні види економічної діяльності: 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід (основний), 01.42 Розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів , Допоміжна діяльність у тваринництві, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Тобто, в оподаткований період з 2017 по 2019 роки позивач не міг бути сільськогосподарським товаровиробником.

Таким чином, до зустрічного позову не додано жодних документів, які підтверджують здійснення позивачем у 2017-2019 роках сільськогосподарської діяльності та/або інформації щодо здавання ОСОБА_1 в оренду, лізинг, позичку свого об`єкта нерухомості (для 2019 року).

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем не підтверджено двох умов для звільнення об`єкта нерухомості від оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, тому даний об`єкт нерухомого майна не відноситься до об`єктів, визначених пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст.266 Кодексу як об`єкт нерухомості, що не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

До даної справи суд також застосовує правові висновки зроблені в постанові Верховного Суду від 25.02.2020 у справі 500/2407/18.

Досліджуючи обставини справи, суд ввстановив, що ставка податку, яку застосував податковий орган при обчисленні податку є обґрунтованою, порушень при винесені ППР від 12.05.2021 не встановлено, відповідно позов Головного управління ДПС в Тернопільській області про стягнення із ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 80 579,16 грн підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових - повідомлень рішень та зобов`язання вчинити певні дії, слід відмовити.

Враховуючи те, що суд прийшов до переконання про відмову в задоволенні зустрічного позову, то судові витрати понесені ОСОБА_1 не відшкодовуються.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 80 579, 16 грн - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 податковий борг по платежу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 80 579 (вісімдесят тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять) грн 16 (шістнадцять) коп.

3. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень-рішень від 12.05.2021 №0035855/1-2404-1918, № 0035855/2-2404-1918, №0035855/3-2404-1918 та зобов`язання внести відомості до облікових даних ОСОБА_1 , щодо відсутності заборгованості за період 2017-2019 роки, що визначена на підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46003 код ЄДРПОУ/РНОКПП 44143637);

відповідач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

Головуючий суддя Осташ А.В.