Справа № 280/3830/22
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 280/3830/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області,

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року (суддя Мінаєва К.В.)

у справі № 280/3830/22

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ,

до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області,

про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області, в якому просив:

визнати протиправною та скасувати постанову Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті №308429 від 14.01.2022 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час перевірки 10.12.2021 позивач не використовував в своїй підприємницькій діяльності транспортний засіб (автобус) VOLVO модель В 10 В, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , та не надавав послуг з пасажирських перевезень, ані особисто, ані із залученням водія. В акті перевірки не зазначено, за яким саме документом здійснювалось перевезення. Оскільки позивач на час перевірки в розумінні вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» не є перевізником, на належному йому транспортному засобі не здійснювались пасажирські перевезення, в тому числі нерегулярні, позивач не є суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року позов задоволено.

Суд першої інстанції виходив з того, що висновок щодо порушення позивачем вимог абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідачем зроблений на підставі акту, фото посвідчення водія та транспортного засобу за відсутності будь-яких документів на підтвердження наявності у власника права на здійснення пасажирських перевезень, здійснення водієм/власником пасажирських перевезень, тому на думку суду, відповідачем належними та допустимими доказами не доведено вчинення порушення транспортного законодавства, яке зазначене в акті № 304476 від 10.12.2021.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідач вважає, що оскаржувана постанова №308429 від 14.01.2022 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000,00 грн. є законною та обґрунтованою. Зазначає, що під час здійснення рейдової перевірки посадовою особою Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки був зупинений транспортний засіб марки VOLVO, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , у якого були відсутні документи, визначені ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», що було зафіксовано в акті перевірки від 10.12.2021 № 304476. Згідно з п. 26 Постанови Кабінету Міністрів України № 1567 відповідачем направлено запрошення на розгляд справи про порушення транспортного законодавства, проте позивач не скористався своїм правом та не надав під час перевірки жодних пояснень, заперечень.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки VOLVO, державний номер НОМЕР_1 .

Згідно Графіку проведення рейдових перевірок Державною службою України з безпеки на транспорті Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 06.12.2021 № 59835/23.2/18-21 та направлення на перевірку від 06.12.2021 № 015301 старшим держінспектором Департаменту державного контролю на транспорті Дементій О.О. проводилась рейдова перевірка в м. Запоріжжя, вул.Скворцова.

10.12.2021 о 07 год. 15 хв. ст. держінспектором Департаменту державного контролю на транспорті О.О. Дементій під час проведення рейдової перевірки транспортного засобу (автобусу) VOLVO модель В 10 В, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , по вул. Скворцова, 236, складено акт № 304476 про проведення перевірки та виявлення під час перевірки порушень, відповідальність за які передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», яким зафіксовано виявлене порушення вимог ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутність у водія під час здійснення нерегулярних перевезень договору із замовником транспортних послуг, документу, що засвідчує оплату транспортних послуг.

Водій ОСОБА_2 пред`явив для перевірки посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 08.09.2005 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на транспортний засіб марки VOLVO, державний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 .

На адресу позивача направлено запрошення №106176/3.1/24-21 від 16.12.2021 на розгляд справи про порушення транспортного законодавства, на яке позивач подав заяву від 24.12.2021 про перенесення розгляду справи.

Повторно на адресу позивача направлено запрошення № 117/83.1/24-22 від 06.01.2022, що підтверджується реєстром відправлення рекомендованих листів зі штампом Укрпошти від 06.01.2022, списком №286 згрупованих поштових відправлень та фіскальним чеком від 06.01.2022 до списку №286.

За результатом розгляду справи про порушення транспортного законодавства відповідачем винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 308429 від 14 січня 2022 року, якою позивача, як власника транспортного засобу, притягнуто до відповідальності за порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», та накладено стягнення у вигляді адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Не погодившись з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність оскаржуваної постанови про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, затверджений Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який, як в ньому зазначено, визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України (п.2 Порядку № 1567).

Відповідно до п. 3 Порядку №1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до п.4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до абз.2, 3 п. 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону.

Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

В спірному випадку підставою для притягнення позивача до відповідальності є виявлений та зафіксований в акті від 10.12.2021 № 304476 факт відсутності у водія документів для нерегулярних пасажирських перевезень, визначених ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Статтею 39 Закону № 2344-ІІІ встановлено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до ст. 42 Закону № 2344-ІІІ договір про нерегулярні пасажирські перевезення автобусом укладається між замовником транспортних послуг та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

Порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях визначено Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176.

Відповідно до п. 51 Правил № 176 нерегулярні перевезення пасажирів здійснюються на підставі замовлення юридичною або фізичною особою автобуса як разові перевезення організованої групи пасажирів за визначеним маршрутом згідно з договором про замовлення транспортного засобу.

Відповідно до п.56 Правил № 176 договір на здійснення нерегулярних перевезень, що укладається між юридичною або фізичною особою та автомобільним перевізником у письмовій формі, повинен містити дату і час здійснення перевезень, початковий та кінцевий пункти маршруту, маршрут перевезення і державний реєстраційний номер транспортного засобу та мету поїздки.

Пунктом 61 Правил № 176 передбачено, що під час здійснення нерегулярних перевезень водій повинен мати копію договору автомобільного перевізника із замовником послуг і копію договору обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті.

За визначеннями, наведеними в ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка;

нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в редакції на час виникнення спірних правовідносин за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

Отже відповідно до вказаної норми суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт є автомобільний перевізник.

При цьому відсутність на момент перевірки у автомобільного перевізника, водія автобуса хоча б одного документу, передбаченого ст. 39 вказаного Закону, є порушенням законодавства про автомобільний транспорт і підставою для накладення штрафу на автомобільного перевізника.

Згідно пункту 20 наведеного вище Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (п. 21 Порядку №1567).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що за встановлених у справі обставин позивач не є перевізником в розумінні ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», факт вчинення порушення, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», у встановленому порядку не доведений.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

В даному випадку підставою для притягнення позивача до відповідальності і доказом вчинення позивачем порушення Закону України «Про автомобільний транспорт» є складений посадовою особою Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки акт від 10.12.2021 № 304476, яким зафіксовано відсутність у водія документів, визначених ст.39 вказаного Закону, для нерегулярних перевезень пасажирів, а також фото посвідчення водія та транспортного засобу, на якому встановлена інформаційна табличка з написом «нерегулярні перевезення».

Виходячи з визначеної в Законі № 2344-III та Правилах № 176 суті нерегулярних перевезень пасажирів як разових перевезень організованої групи пасажирів за визначеним маршрутом згідно з договором про замовлення транспортного засобу, суд першої інстанції правильно вказав, що нерегулярні перевезення пасажирів передбачають перевезення групи осіб.

Із змісту акту від 10.12.2021 № 304476 не вбачається встановлена наявність в транспортному засобі пасажирів (пасажиру). Також в акті відсутнє посилання на визначений маршрут руху. Будь-які докази, що саме позивач як власник транспортного засобу особисто або із залученням водія здійснював 10.12.2021 перевезення пасажирів відсутні.

Інформаційна табличка на транспортному засобі з написом «нерегулярні перевезення» не є беззаперечним доказом фактичного надання послуги з перевезення пасажирів.

Суд також враховує, що відповідно до п.14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до встановлених у справі обставин транспортний засіб був виявлений посадовою особою Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки по вул. Скворцова, 236, м. Запоріжжя, де, як вказує позивач і це не спростовано відповідачем, розташований паркувальний майданчик.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі, що транспортний засіб марки VOLVO, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 був зупинений (тобто транспортний засіб був таким, що рухався по маршруту) наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі, актом від 10.12.2021 № 304476 не підтверджуються.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено вчинення позивачем порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», зазначене в акті № 304476 від 10.12.2021.

Таким чином, оскаржувана постанова прийнята необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а отже не відповідає критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень (ч.2 ст.2 КАС України), у зв`язку з чим є протиправною і підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року у справі № 280/3830/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко