Справа № 440/15503/23
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/15503/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання рішення протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

16 жовтня 2023 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач; ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, у якій позивач просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №60 від 18.09.2023 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності; зобов`язати відповідачів призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 11.09.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є громадянином України, який 11.09.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії на підставі статті 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За результатами розгляду цієї заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення №60 від 18.09.2023 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 . Позивач вважає таке рішення протиправним та таким, що порушує її право на соціальне забезпечення, посилаючись на те, що єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії по інвалідності слугувала відсутність документів, що підтверджують реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , тоді як, на думку позивача, право громадянина на призначення йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою як наявність реєстрації місця проживання в Україні.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

31 жовтня 2023 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на позовну заяву /а.с. 30-35/, у якому представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що в силу п.п. 4 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1 (надалі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про місце проживання (реєстрації) особи. Вказує, що при поданні заяви про призначенні пенсії позивачем надано паспорт громадянина України, у якому відсутня інформація про реєстрацію місця проживання, а також довідку органу місцевого самоврядування, якою підтверджено, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою, тоді як, за твердженням відповідача довідка про підтвердження фактичного місця проживання не передбачена у переліку документів, якими підтверджується місце проживання (реєстрації) особи. Зазначає, що при подачі заяви про призначення пенсії позивачем порушено приписи пунктів 2.1, 2.2 Порядку №22-1, що стало підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії по інвалідності.

31 жовтня 2023 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на позовну заяву /а.с. 62-63/, у якому представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на те, що з урахуванням принципу екстериторіальності заяву ОСОБА_1 та поданий пакет документів в електронному вигляді передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Вважає оскаржуване рішення таким, що прийнято з дотриманням вимог Порядку №22-1.

Частиною 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

11.09.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 9/, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності /а.с. 54-56/, яку прийнято 11.09.2023 і зареєстровано за №1532, та з пакетом документів, перелік яких наведено у розписці-повідомленні та копії яких містяться у матеріалах справи /а.с. 56/.

До заяви позивачем додано: трудову книжку серії НОМЕР_1 від 14.03.2003 /а.с. 42-43/, дублікат картки фізичної особи - платника податків щодо ОСОБА_1 /а.с. 45/, виписку з акта огляду МСЕК до довідки серії 12ААГ №099733 /а.с. 50-51/, акт від 08.09.2023 /а.с. 52/, довідку виконавчого комітету Хорольської міської ради вих. №09-08/1488 від 11.09.2023 /а.с. 53/, диплом серії НОМЕР_2 з додатком /а.с. 57-59/, паспорт громадянина України ОСОБА_1 /а.с. 74-75/.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 11.09.2023 та поданий пакет документів в електронному вигляді передано на розгляд до ГУ ПФУ в Донецькій області.

За результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 від 11.09.2023 ГУ ПФУ в Донецькій області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії по інвалідності від 18.09.2023 №60, яким відмовлено заявнику в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до статті 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /а.с. 4/.

В обґрунтування цього рішення органом Пенсійного фонду України зазначено, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж заявника на дату звернення становить 10 років 00 місяців 10 днів, до страхового стажу зараховано всі періоди. ГУ ПФУ в Донецькій області посилається на п.п. 4 п. 2.1 та п. 2.22 Порядку №22-1 та зазначає, що документи, передбачені пунктом 2.22. Порядку №22-1, що засвідчують місце проживання (реєстрації) заявника, до заяви не додавалися.

Позивач не погодився з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.09.2023 №60 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності та звернувся до суду з позовом у цій справі.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.09.2023 №60 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 30 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону №1058-IV залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.

Згідно з приписами частини 1 статті 32 Закону №1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, для осіб з інвалідністю II та III груп: від 40 років до досягнення особою 42 років включно - 9 років.

Отже, особа, якій встановлено другу групу інвалідності, має право на призначення пенсії по інвалідності у разі наявності страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією від 40 років до досягнення особою 42 років включно - 9 років.

Відповідно до приписів статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25 серпня 2023 року встановлено другу групу інвалідності до 01 вересня 2026 року, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК до довідки серії 12ААГ №099733 /а.с. 50-51/, яка була додана позивачем до заяви про призначення пенсії по інвалідності, поданої 11 вересня 2023 року.

Згідно розрахунку, здійсненого органом Пенсійного фонду України /а.с. 22/ на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 14.03.2003 /а.с. 42-43/, диплому серії НОМЕР_2 з додатком /а.с. 57-59/, даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку /а.с. 47-49/, страховий стаж ОСОБА_1 складає 10 років 00 місяців 10 днів, про що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області зазначено у оскаржуваному рішенні, спір про кількість страхового стажу позивача у даній справі відсутній.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (надалі - Порядок №22-1), передбачено, що заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

За приписами пунктів 1.7, 1.8 Порядку №22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Положеннями пункту 2.2 Порядку №22-1 встановлено, що до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу.

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК.

За приписами пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Згідно з пунктом 4.10 Порядку №22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до органу Пенсійного фонду України в установленому порядку.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

В силу приписів підпункту 4 пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема, відомості про місце проживання особи.

Згідно з пунктом 2.22 Порядку №22-1 для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

За визначенням статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Згідно із статтею 2 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

За приписами частини 3 статті 26 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" витяг із реєстру територіальної громади - це документ у паперовій або електронній формі, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час формування витягу. Порядок формування витягу з реєстру територіальної громади встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до набрання чинності цим Законом, не підлягає повторній реєстрації (декларуванню). Для підтвердження інформації про місце проживання (перебування), зареєстроване до набрання чинності цим Законом, особа може подавати відомості про місце проживання, що були внесені до: 1) паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки; 2) паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон у формі е-паспорта або е-паспорта для виїзду за кордон; 3) витягу з реєстру територіальної громади.

З дня запровадження доступу до відомчої інформаційної системи, але не пізніше 1 березня 2022 року, інформація про місце проживання (перебування) особи підтверджується також із зазначеної відомчої інформаційної системи.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 знято з реєстрації місця проживання 17.04.2012, що підтверджується відповідним записом у його паспорті громадянина України /зворот а.с. 9/.

Водночас, до своєї заяви про призначення пенсії по інвалідності позивачем було додано довідку виконавчого комітету Хорольської міської ради вих. №09-08/1488 від 11.09.2023, у якій наявні відомості про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 53/. Додатково до заяви про призначення пенсії по інвалідності позивачем було додано акт, складений 08.09.2023 депутатом Хорольської міської ради О.І. Кібенко в присутності двох сусідів в тім, що за адресою в АДРЕСА_1 проживає, але не зареєстрований ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 52/.

Отже, позивач надав пенсійному органу документ - довідку виконавчого комітету Хорольської міської ради вих. №09-08/1488 від 11.09.2023, яка містить відомості про місце проживання ОСОБА_1 станом на 11.09.2023 та яку слід вважати належним підтвердженням фактичного місця проживання позивача, що відповідає вимогам Порядку №22-1, якими, в свою чергу, не передбачено подання документів про реєстрацію місця проживання особи, яка звертається за призначенням пенсії.

Вказаною нормою підпункту 4 пункту 2.1 Порядку №22-1 не визначено вичерпного переліку документів, що містять відомості про місце проживання особи, які мають бути додані заявником до заяви про призначення пенсії, як не встановлено й обов`язку особи, що звертається за призначенням пенсії, подавати документ саме про зареєстроване місце проживання. А пунктом 2.22 Порядку №22-1 встановлено право, а не обов`язок особи для підтвердження інформації про місце проживання особа надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

У постанові Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №425/2881/16-а, від 11.06.2019 у справі №206/7230/16-а(2-а/206/174/16) викладено такий висновок щодо застосування норм права: "...призначення та отримання пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні, оскільки держава, відповідно, зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа".

Верховний Суд у постанові від 20.01.2022 у справі №280/4551/21 виклав такі висновки щодо застосування норм права: "Верховний Суд неодноразово зазначав, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні або відсутність міжнародного договору, ратифікованого Верховною Радою України; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами, що також передбачено в статті 46 Конституції України".

Отже, призначення та отримання пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні, оскільки держава зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа. Право на призначення пенсії по інвалідності не ставиться законодавством України у залежність від наявності здійснення реєстрації місця проживання громадянина України чи відсутності такої реєстрації.

На відсутність обов`язку надання пенсійному органу документів про місце реєстрації додатково вказують положення статті 47 Закону №1058-ІV, за змістом яких пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії по інвалідності від 18.09.2023 №60, яким відмовлено заявнику в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до статті 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому це рішення є протиправним та підлягає скасуванню відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень. Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Такий спосіб захисту, як зобов`язання прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту, застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Так, частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За таких обставин, вимоги позивача в частині зобов`язання відповідачів призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 11.09.2023 суд залишає без задоволення.

При цьому судом враховано, що заява позивача про призначення пенсії по інвалідності від 11.09.2023 надіслана на розгляд за принципом екстериторіальності та розглянута саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, а тому відсутні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 11.09.2023.

Водночас суд з метою належного та ефективного поновлення прав позивача вважає за необхідне, керуючись приписами частини 2 статті 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 вересня 2023 року про призначення пенсії по інвалідності та вирішити питання, щодо якого звернувся ОСОБА_1 , з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Підстави для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 229, 243-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ідентифікаційний код 13486010), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 13967927) про визнання рішення протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18 вересня 2023 року №60 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 вересня 2023 року про призначення пенсії по інвалідності та вирішити питання, щодо якого звернувся ОСОБА_1 , з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич