Справа № 420/1055/23
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/1055/23
Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.,

Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «ЧОРНОМОРГІДРОБУД» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2023р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2023р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ГУ ПФУ в Чернігівській області, ГУ ПФУ в Одеській області, у якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком та скасувати рішення від 29.12.2022р. №52;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 8.07.1988р. по 31.10.2011р. як такий, що дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та призначити пенсію починаючи з 26.12.2022р..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.12.2022р. він звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Однак, рішенням ГУ ПФУ в Чернігівській області за №11 від 28.10.2022р. ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні вказаної заяви.

Позивач вважає такі дії пенсійного органу протиправними та незаконними, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2023р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області №52 від 29.12.2022р. про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ..

Зобов`язано ГУ ПФУ в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 8.07.1988р. по 31.10.2011р. як такий, що дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та за Списком №2.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком за Списком №2 від 26.12.2022р., з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1 073,6грн..

В апеляційній скарзі ТДВ «ЧОРНОМОРГІДРОБУД», посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому, ТДВ «ЧОРНОМОРГІДРОБУД» не приймало участі у справі в суді першої інстанції, а тому питання про можливе порушення прав апелянта вирішується під час прийняття рішення апеляційним судом по суті.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що у трудовій книжці позивача є необхідні записи за спірний період, які засвідчені відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають.

При цьому, посади, які обіймав позивач, дають йому право на пільговий вихід на пенсію за Списком №2, що повністю встановлюється змістом його трудової книжки.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 26.12.2022р. звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком, Список 2, ст.13.

До поданої 26.12.2022р. заяви ОСОБА_1 додав завірені копії наступних документів:

- паспорт громадянина України з карткою РНОКПП;

- лист-відповідь ТДВ «Чорноморгідробуд» від 20.10.2022р. щодо відсутності підстав для надання уточнюючи довідки, оскільки у ОСОБА_1 наявна трудова книжка з усіма необхідними записами;

- довідку ТДВ «Чорноморгідробуд» про заробітну плату для обчислення пенсії за період з 1989 по 1993 роки;

- диплом № НОМЕР_1 ОСОБА_1 про закінчення 27.06.1988р. середнього професійного училища на базі середньої освіти по професії «електрозварювальник ручної зварки»;

- свідоцтво №219 від 8.06.1993р. про те, що ОСОБА_1 вивчився за професією «електрозварювальник» та отримав ІV розряд;

- диплом №12/97 ОСОБА_1 виданий 30.12.1996р. про набуття спеціальності «електрозварювальник»;

- довідку №10-4Б від 20.10.2022р. ТДВ «Чорноморгідробуд» про реорганізації які проходило підприємство з 1994 року по 2018 рік;

- довідку від 29.11.2022р. Головного управління статистики в Одеській області про відомості з ЄДРПОУ про будівельне управління №463 ВАТ «Чорноморідробуд», у якій зазначено, що головним підприємством будівельного управління №463 є ТДВ «Чорноморгідробуд» та 1.09.2011р. вказаний відокремлений підрозділ було закрито;

- копію трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 , яка містить 13 записів на 11 сторінок;

- військовий квиток НОМЕР_3 ОСОБА_1 ..

За принципом екстериторіальності органом, що призначає пенсію, визначено ГУ ПФУ в Чернігівській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Чернігівській області від 29.12.2022р. №52 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Позивач вважає вказану відмову протиправною, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність дій УПФ у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.294 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Так, апелянтом у даній справі є ТДВ «ЧОРНОМОРГІДРОБУД», яке судом першої інстанції не було залучено до розгляду даної справи.

В обґрунтування підстав звернення до суду із апеляційною скаргою, апелянт вказав, що 17.07.2023р. на його електронну пошту надійшов лист від ГУ ПФУ в Одеській області про відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списками №1 та №2 з додатком. Згідно додатку до Списку №2 було включено пенсіонера ОСОБА_1 ..

В ході вивчення питання, на якій підставі ОСОБА_1 було включено до Списку №2, ТДВ «ЧОРНОМОРГІДРОБУД» стало відомо про рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.02.2023р. по справі №420/1055/23.

На думку апелянта, на підставі вказаного рішення суду ТДВ «ЧОРНОМОРГІДРОБУД» повинно виплачувати пільгову пенсію за Списком №2 ОСОБА_1 за період його роботи з 8.07.1988р. по 31.10.2011р. на підприємстві, у зв`язку із чим апелянт звернувся до суду із апеляційною скаргою.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, судова колегія виходить з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, що предметом розгляду є рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області за №11 від 28.10.2022р. про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ..

Так, рішення про відмову у призначенні пенсії є індивідуальним актом.

За правилами п.19 ч.1 ст.4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В контексті завдань адміністративного судочинства (статті 2 КАС України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

Заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для особи.

Верховний Суд України у постанові від 11.11.2015р. у справі №2а-2885/12/1470 висловив правову позицію, що право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується.

Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оскарження останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого, в тому числі і третіх осіб, прав чи обов`язків у зв`язку із оскаржуваним рішенням не породжує для останніх і права на захист, тобто, права на звернення із адміністративним позовом чи апеляційною скаргою.

При цьому, судова колегія вважає, що вказані питання мають вирішуватись при розгляді справи по суті.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 жодним чином не породжує будь-яких правових наслідків для ТДВ «ЧОРНОМОРГІДРОБУД», оскільки є актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, виданого на виконання владних управлінських функцій та стосується прав або інтересів визначеної в акті особи.

Що стосується посилань апелянта на відсутність у ОСОБА_1 права на пільгову пенсію за Списком №2, то судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи діють лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ч.1 ст.8 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною 1 ст.9 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 ст.44 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Відповідно до ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з пп.1 п.2 Прикінцевих положень Закону №1058-VI, який набрав чинності з 1.01.2004р., пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом №1788-ХІІ.

Стаття 114 Закону №1058-IV, регламентує питання щодо призначення пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до ч.1 цієї статті, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пп.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1.01.2024р. пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1.04.2021р. по 31.03.2022р. - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Згідно з ч.5 ст.114 Закону №1058-IV, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Відповідно до ч.6 ст.114 Закону №1058-IV, контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Закон №1058-IV набрав чинності 1.01.2004р.. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 5.11.1991р. №1788-XII.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» містить аналогічні умови призначення пенсії на пільгових умовах для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2.

Також ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано під час апеляційного розгляду, що у трудовій книжці НОМЕР_2 , дата заповнення 21.07.1988р., виданій на ім`я ОСОБА_1 , наявні такі записи:

- запис №1: навчання в ОПТУ-16 з 01.09.1987р. по 30.06.1988р.;

- запис №2: 8.07.1988р. прийнятний електрозварювальником 3-го розряду до тресту «Черноморгидрострой»;

- запис №5: 14.06.1994р. трест «Черноморгидрострой» перейменований у ВАТ «Черноморгидрострой»;

- запис №6: 14.04.1997р. проведена атестація робочих місць, посада електрозварювальника ручного зварювання відповідає Списку 2, і надає право на пільгове пенсійне забезпечення;

- запис №7: 30.04.2002р. проведена атестація робочих місць, посада електрозварювальника ручного зварювання відповідає Списку 2, і надає право на пільгове пенсійне забезпечення;

- запис №8: 21.03.2007р. проведена атестація робочого місця, електрозварювальник ручного зварювання відповідає Списку 2 і надає право на пільгове пенсійне забезпечення;

- запис №9: 31.10.2011р. звільнений по переводу в ВП «БУ-463 ТДВ «Чорноморгідробуд» у м.Одесі» згідно ст.. 36 п.5 КЗпП України;

- запис №10: 1.11.2011р. прийняти по переводу електрозварювальником ручного зварювання 5 розряду в відокремлений підрозділ «Будівельне управління №463 ТДВ «Чорноморгідробуд»» в м.Одесі;

- запис №11: 20.03.2012р. проведена атестація робочих місць, посада електрозварювальника ручного зварювання не відповідає Списку 2, і не надає право на пільгове пенсійне забезпечення;

- запис №12: 31.10.2018р. звільнений по переводу в ТОВ «Хай-Тек-Буд» ст.36 п.5 КЗпП України;

- запис №13: 1.11.2018р. прийнятий в ТОВ «Хай-Тек-Буд» електрозварювальником ручного зварювання 5 розряду.

Отже, у позивача наявний основний документ, який підтверджує стаж роботи та відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах - трудова книжка.

Доводи апеляційної скарги про те, що деякі записи в трудовій книжці ОСОБА_1 є такими, що вписані в останню помилково, а саме: №6 від 14.04.1997р., №7 від 30.04.2002р., та №8 від 21.03.2007р. є недоречними з огляду на таке.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція №58).

Пунктом 1.1 цієї Інструкції також передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно п.2.6 ч.2 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису

відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

При цьому, п.2.23 ч.2 Інструкції №58 передбачено, що 2.23. Питання визнання недійсними відповідних записів, внесених до трудових книжок громадян: "звільнений від роботи (посади) у зв`язку із незаконним засудженням або звільненням з посади у зв`язку із незаконним притягненням до кримінальної відповідальності" і про видачу їм дублікатів трудових книжок, а також питання до позбавлення права займати певні посади або займатися певною діяльністю і про порядок надання їм дублікату трудової книжки регулюються чинним законодавством.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що оскільки трудова книжка ОСОБА_3 не містить виправлень, а питання достовірності внесених до неї записів не є предметом розгляду справи, то судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «ЧОРНОМОРГІДРОБУД» залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2023р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

Т.М. Танасогло