Справа № 120/8414/23
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 листопада 2023 р. Справа № 120/8414/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області (далі - Ліквідаційна комісії УМВС України у Вінницькій області, відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу 20.10.2022 було встановлено ІІ групу інвалідності, безтерміново, ступінь втрати працездатності 40% (довідка серії 12 ААА №045289) у зв`язку із захворюванням пов`язаним з виконанням службових обов`язків в ОВС (довідка МСЕК серії 12 ААГ №031809). У послідуючому, позивач звернувся до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Вінницькій області" із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції. У свою чергу, ДУ МСО надіслало за належністю заяву ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС у Вінницькій області. Відповідач листом від 10.02.2023 повідомив позивача, що направлення до МВС України матеріалів та висновку щодо виплати грошової допомоги можливе лише у разі подання ним (позивачем) усіх визначених Порядком № 850 документів, оформлених належним чином. 06.03.2023 позивачем подано до Ліквідаційної комісії УМВС у Вінницькій області заяву про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності за формою згідно з додатком до Порядку №850 та відповідні документи згідно листа від 10.02.2023. Разом з цим, позивачем подано заяву до відповідача про надання копії акта розслідування нещасного випадку, який стався 01.10.2001 та акта, що свідчить про причини та обставини поранення працівника міліції за формою, що затверджується МВС. Однак, листом від 30.03.2023 позивача було проінформовано, що в архіві ГУНП у Вінницькій області справа з матеріалами вказаного розслідування відсутня у зв`язку з чим, надіслати копію акта не представляється можливим. 19.05.2023 листом Ліквідаційної комісії УМВС у Вінницькій області позивача повідомлено, що надіслані ним матеріали були направлені відповідачем до Міністерства внутрішніх справ України для розгляду та прийняття рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги. За результатами розгляду, МВС України повернуто матеріали, у зв`язку з невідповідністю матеріалів вимогам Порядку №850 та Наказу №1346. Крім того, звернено увагу, що наявний стан підготовки матеріалів свідчить про некомпетентний підхід до їх оформлення та незнання норм законодавства, яке регулює питання виплати одноразової грошової допомоги.

Позивач вважає, що ліквідаційна комісія УМВСУ у Вінницькій області порушила його право на отримання одноразової грошової допомоги, проявивши бездіяльність, оскільки акти згідно з Наказом №1346 за формами Н-5* та Н-1* (НТ*), що повинні були складені за результатами розслідування нещасного випадку, що стався із ОСОБА_1 не були надані міністерству.

Ухвалою від 20.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

06.07.2023 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що згідно п. 8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, або керівник уповноваженої установи МВС, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цього Порядку та умов, висновок щодо виплату грошової допомоги.

Зазначає, що 18.05.2023 ліквідаційною комісією позивача було повідомлено про те, що матеріали бути направлені до МВС для розгляду та прийняття рішення щодо виплати. Однак, за результатами розгляду МВС повернуто матеріали щодо призначення допомоги з підстав відсутності актів з наказом №1346, що суперечить Порядку №850 та порушення п. 4 Порядку №850, а саме первинне установлення ІІІ групи інвалідності 29.01.2007, а при повторному огляді у 20.10.2022 році позивачу установлено ІІ групу інвалідності, що перевищує установлений Порядком дворічний термін.

Відповідач звертає увагу, що наказ МВС України від 27.12.2022 №1346 "Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися а органах і підрозділах системи МВС України" для розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 01.10.2001, не може бути застосований, оскільки прийнятий пізніше, чим вказаний випадок. А тому, єдиним документом на той час, який встановлював факт травмування, його обставини та кваліфікацію дій вважається висновок за матеріалами службового розслідування від 13.10.2001.

Таким чином, відповідач вважає, що Ліквідаційною комісією УМВС України у Вінницькій області не допущено жодних протиправних дій чи бездіяльності щодо позивача, а всі подані ним (позивачем) документи із заявою були направлені до МВС для розгляду і прийняття рішення, відповідно до Порядку №850.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч.4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив, що ОСОБА_1 з 09.12.1985 по 14.01.2002 проходив службу в органах внутрішніх справ та відповідно до наказу УМВС України у Вінницькій області №3 о/с від 14.01.2002 був звільнений зі служби.

27.05.2002 року наказом №47 о/с УМВС України у Вінницькій області внесено зміни в наказ УМВС України у Вінницькій області №3 о/с від 14.01.2002, а саме вказано, що підполковника міліції ОСОБА_1 вважати звільненим у запас Збройних Сил по статті 64 пункт «б» (через хворобу) з 14.01.2002 року.

29.01.2007 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності на 1 рік, а з 28.01.2009 ІІІ групу інвалідності встановлено безстроково.

20.10.2022 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, безтерміново, ступінь втрати працездатності 40%, у зв`язку із захворюванням пов`язаним з виконанням службових обов`язків в ОВС (довідка МСЕК серії 12 ААГ №031809).

У послідуючому, позивач звернувся до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Вінницькій області» із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції. У свою чергу, ДУ МСО надіслало за належністю заяву ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС у Вінницькій області.

Відповідач листом від 10.02.2023 повідомив позивача, що направлення до МВС України матеріалів та висновку щодо виплати грошової допомоги можливе лише у разі подання ним (позивачем) усіх визначених Порядком № 850 документів, оформлених належним чином.

06.03.2023 позивачем подано до Ліквідаційної комісії УМВС у Вінницькій області заяву про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності за формою згідно з додатком до Порядку №850 та відповідні документи згідно листа від 10.02.2023. Разом з цим, позивачем подано заяву до відповідача про надання копії акта розслідування нещасного випадку, який стався 01.10.2001 та акта, що свідчить про причини та обставини поранення працівника міліції за формою, що затверджується МВС та надано відповідний перелік документів.

Однак, листом від 30.03.2023 позивача було проінформовано, що в архіві ГУНП у Вінницькій області справа з матеріалами вказаного розслідування відсутня у зв`язку з чим, надіслати копію акта не представляється можливим.

19.05.2023 листом Ліквідаційної комісії УМВС у Вінницькій області позивача повідомлено, що матеріали були направлені до МВС для розгляду та прийняття рішення щодо виплати. За результатами розгляду МВС повернуто матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо неякісної, на його (позивача) думку, підготовки та направлення до Міністерства внутрішніх справ України документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виплату одноразової грошової допомоги у разі каліцтва працівника міліції регламентувала стаття 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-ХІІ (далі Закон №565-ХІІ).

З 07.11.2015 Закон України «Про міліцію» №565-ХІІ втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІІ (далі - Закон №580-VІІІ).

Абзацом третім пункту 15 розділу XI «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону №580-VІІІ визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Отже, передбачені в Законі №565-ХІІ гарантії соціального та правового захисту (в тому числі право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю) для працівників міліції продовжують діяти та поширюються на колишніх працівників міліції, а порядок їх реалізації визначається Кабінетом Міністрів України..

Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» Кабінет Міністрів України Кабінет Міністрів України 21.10.2015 прийняв постанову, якою затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850).

Відповідно до підпункту 2) пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно з пунктом 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пункт 8,9 Порядку №850 передбачає, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Наведені норми Порядку № 850 свідчать, що саме Міністерство внутрішніх справ України вирішує питання про виплату одноразової грошової допомоги на підставі документів, направлених керівником органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Зазначений перелік є вичерпним.

Отже, в разі установлення інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, працівник міліції позбавляється права на отримання грошової допомоги лише за наявності обставин, перелічених у пункті 14 Порядку № 850.

Матеріалами справи встановлено, що 20.10.2022 позивач пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією. За результатами огляду медико-соціальної експертної комісії позивачеві встановлено другу групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Повертаючи без прийняття рішення матеріали з питання призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , Департамент пенсійних питань та соціального захисту керувався зокрема положеннями п. 4 Порядку № 850, якими передбачено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Виходячи з цього відповідач вважає, що оскільки з дати первинного обліку МСЕК пройшло більше 2 років, позивач не має правових підстав для отримання грошової допомоги.

Із такими доводами відповідача, суд не погоджується з урахуванням такого.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії. При цьому вимоги щодо виплати грошової допомоги можуть бути пред`явлені протягом трьох років з дня настання події, що дає право на отримання такої допомоги (пункти 2, 13 Порядку № 850).

Із аналізу зазначених положень випливає, що виникнення права особи на виплату одноразової допомоги пов`язується законодавцем безпосередньо із фактом встановлення йому інвалідності. Тобто таке право виникає з дня встановлення інвалідності, зазначеного в довідці медико-соціальної експертної комісії, та може бути реалізоване особою протягом наступних трьох років від цієї дати.

Таким чином, днем виникнення у ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності другої групи є вказана у довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією дата встановлення інвалідності, а саме - 20.10.2022. А тому саме від цієї дати протягом трьох років за позивачем зберігається право на отримання допомоги.

Суд звертає увагу на те, що положення п. 4 Порядку № 850, на які посилається відповідач, не позбавляють позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлюють обмеження у розмірі виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності.

Тобто, у випадку коли між первинним встановленням інвалідності та встановленням вищої групи чи іншої причини інвалідності не пройшло два роки, особі виплачується грошова допомога із урахуванням раніше проведеної виплати. У випадку ж, коли вища група інвалідності встановлена за межами двох років від первинного встановлення нижчої групи інвалідності, особа набуває повного права на отримання грошової допомоги у відповідному більшому розмірі без будь-яких відрахувань різниць між попередніми виплатами.

Жодних обмежень щодо неможливості призначення та виплати позивачу за наявності встановлених для цього підстав одноразової грошової допомоги за наслідком встановлення другої (вищої) групи інвалідності як Порядок № 850, так і положення інших нормативно-правових актів, які врегульовують спірне питання, не передбачають. Винятком із цього правила є встановлення обставин, передбачених пунктом 14 Порядку № 850. Однак таких відносно позивача судом встановлено не було.

Щодо актів згідно, які мають бути складені за результатами розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем, суд зазначає наступне.

З метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України розроблено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 року № 1346 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 року за № 83/7404; далі - Порядок № 1346).

Пункт 3.1. Порядку №1346 визначає, що про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.

Згідно з п. 3.2. Порядку №1346 керівник (посадова особа), у свою чергу, зобов`язаний: терміново організувати надання медичної допомоги потерпілому, а в разі потреби доставити його до лікувально-профілактичного закладу; повідомити про те, що сталося, керівника підрозділу, службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС. Якщо потерпілий є працівником іншого підрозділу, повідомити керівника цього підрозділу, у разі нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався внаслідок пожежі, - місцеві органи державної пожежної охорони, а при гострому професійному захворюванні (отруєнні) - відповідну санітарну епідеміологічну станцію (далі - СЕС) системи МВС України; зберегти до прибуття комісії з розслідування обстановку в тому стані, у якому вона була на момент події (якщо це не загрожує життю і здоров`ю інших працівників), а також ужити заходів до недопущення подібних випадків.

Якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався з працівником підрозділу прямого підпорядкування МВС України, розташованого в межах Автономної Республіки Крим, області, м. Севастополя, керівник зобов`язаний повідомити про це відповідну службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС (п. 3.3. Порядку № 1346).

Відповідно до п.3.4. Порядку №1346 лікувально-профілактичний заклад системи МВС про кожне звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення) повинен протягом доби повідомити керівника підрозділу, де працює потерпілий, а в разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) - відповідну СЕС системи МВС, терміново надсилаючи відповідне повідомлення про кожного потерпілого за встановленою формою (додаток 3).

Керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС (п. 3.5. Порядку №1346).

Відповідно до п.2.1. Порядку №1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі.

Згідно з п.2.2. Порядку №1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Відповідно до п.2.4. Порядку №1346 якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).

Згідно з п.4.6. Порядку №1346 за результатами розслідування складається акт спеціального розслідування за формою Н-5* (додаток 4), а також оформляються інші матеріали, передбачені пунктом 4.13 цього Порядку, у тому числі карта обліку професійного захворювання (отруєння) на кожного потерпілого, якщо нещасний випадок пов`язаний з гострим професійним захворюванням (отруєнням).

Згідно з п.3.8. Порядку № 1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

На підставі п.3.12. Порядку №1346 до першого примірника акта розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* долучаються: акт за формою Н-1* (НТ*), пояснення свідків, потерпілого, витяги з нормативних документів, схеми, фотографії та інші документи, що характеризують місце події (робоче місце), стан технічних засобів (транспорту, устаткування, апаратури тощо), діагноз травми, медичний висновок щодо втрати здоров`я потерпілим у результаті нещасного випадку (у тому числі поранення), а в разі необхідності - також висновок щодо наявності в його організмі алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин.

Керівник підрозділу згідно з п. 3.14. Порядку №1346 повинен розглянути і затвердити акти за формою Н-1* (НТ*) протягом доби після закінчення розслідування, а щодо випадків, які сталися за межами підрозділу, протягом доби після одержання необхідних матеріалів.

Комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він трапився в період проходження служби під час: припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; охорони і забезпечення громадського порядку; несення постової чи патрульної служби; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження (п.3.9. Порядку №1346).

Згідно з п. 3.10. Порядку №1346 Комісія з розслідування також визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він стався в період проходження служби внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків; травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до п. 3.11. Порядку №1346 Комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків; унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Пунктом 3.16 Порядку №1346 встановлено, що акти розслідування нещасного випадку та акти за формою Н-1* (НТ*) разом з матеріалами розслідування підлягають зберіганню в підрозділі протягом 45 років. Інші примірники акта та його копії зберігаються до здійснення всіх зазначених у ньому заходів, але не менше ніж п`ять років (в особовій справі - згідно з установленим порядком).

Відповідно до п. 3.17 Порядку №1346 у разі ліквідації підрозділу акти розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* та акти за формою Н-1* (НТ*) підлягають передачі правонаступникові, який бере на облік ці нещасні випадки, а в разі його відсутності - до відповідного архіву.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2001 позивачем було отримано тілесні ушкодження. По даному факту начальником УМВС України у Вінницькій області було призначено службове розслідування, що підтверджується висновком службового розслідування від 13.10.2001.

Однак, в матеріалах справи відсутні акти розслідування нещасного випадку, який стався 01.10.2001 та акта, що свідчить про причини та обставини поранення працівника міліції за формою, що затверджується МВС, тобто за формою Н-5* та формою Н-1*.

Листом Ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області від 30.03.2023 позивача було проінформовано, що в архіві ГУНП у Вінницькій області справа з матеріалами вказаного розслідування відсутня у зв`язку з чим, надіслати копію акта не представляється можливим. У відзиві відповідач вказує, що єдиним документом на той час, який встановлював факт травмування, його обставини та кваліфікацію дій вважається висновок за матеріалами службового розслідування.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем допущено бездіяльність щодо неякісної підготовки матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , а саме не поданням акту розслідування нещасного випадку який стався з позивачем 01.10.2001 року.

Порушене право позивача, на думку суду, має бути відновленим шляхом зобов`язання Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області провести розслідування вказаного нещасного випадку, та повторним направленням до Міністерства внутрішніх справ України документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За приписами частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов підлягає задоволенню.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, а в матеріалах справи відсутні докази понесення ним інших судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, що полягає в неякісній підготовці та направленні до Міністерства внутрішніх справ України документів для призначення і виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Зобов`язати Ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області провести розслідування нещасного випадку (в тому числі поранення), в результаті якого були отримані тілесні ушкодження, начальником Погребищенського РВ УМВС України у Вінницькій області підполковником міліції ОСОБА_1 01.10.2001 року під час проходження служби в органах внутрішніх справ, при виконанні службових обов`язків відповідно до наказу МВС України "Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України" від 27.12.2002 №1346.

Зобов`язати Ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області повторно направити до Міністерства внутрішніх справ України документи для призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Ліквідаційна комісія управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області (21050, м. Вінниця, вул. Театральна, 10, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович