Справа № 160/16301/23
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «ДТЗ» до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «ДТЗ» (далі - ТОВ «ПК «ДТЗ», позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати Рішення Тернопільської митниці (далі - відповідач) про коригування митної вартості товару № UA403070/2023/000045/1 від 29.03.2023р.
В обґрунтування своїх вимог позивач, зазначив, що ним подано митну декларацію разом з усіма необхідними документами з метою митного оформлення товару, при цьому відповідач відмовив позивачу у митному оформленні товарів та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів. Позивач не погоджується із вказаними рішеннями та вважає його протиправним та такими, що не відповідає вимогам законодавства, у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху на підставі ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.
На виконання ухвали суду, позивачем усунуті виявлені недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 28.07.2023р. позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні. В обгрунтування своєї правової позиції зазначив, що під час митного оформлення виник сумнів в заявлених відомостях декларантом, оскільки містились розбіжності і неточності в поданих документах. До митного оформлення не було подано ряд документів на підтвердження заявленої митної вартості, що в свою чергу свідчить про заявлення декларантом неповних даних, а також не всіх складових митної вартості. В даному випадку були наявні розбіжності в числових значеннях, а також не підтверджено числові значення складових митної вартості товару. Враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за ЕМД, ненадання документів у спростування виявлених невідповідностей, що унеможливлює перевірити числове значення вартості заявленого товару, відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, відсутність документального підтвердження ціни, що фактично сплачена, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно п.2. ст.58 МК України, п.6 ст.54 МК України. Таким чином, на думку відповідача, посадові особи митниці при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості, заявленого позивачем товару, діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.03.2020 року ТОВ «ПК «ДТЗ» (м.Дніпро) (Покупець) уклало з компанією WEIFANG SHENGFENGYI MACHINERY MANUFACTURING CO. LTD., CHINA (Китай) (Продавець) зовнішньоекономічний контракт №WSM/1 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.
В подальшому компанією Продавцем відповідно до умов даного зовнішньоекономічного Контракту, Специфікації №WSM2021-11 від 06.05.2022р., №WSM2022-1 від 01.12.22 та №WSM2022-1 B-z від 01.12.22р.; рахунку-фактури від 26.12.2022 р. №WSM2022-1B було здійснено поставку ТОВ «ПК «ДТЗ» товарів (косарки, запасні частини).
Товарна партія поставлялась на умовах FOB згідно міжнародних торговельних правил "ІНКОТЕРМС 2010".
Митна вартість зазначеного товару підприємством була визначена відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.57 Митного кодексу України - за основним методом, який встановлений ст.58 МКУ.
Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, підприємством було надано митному органу документи, передбачені ч.2 та ч.3 ст.53 МКУ, перелік яких зазначений в гр.44 митної декларації, а саме:декларація митної вартості, зовнішньоекономічний контакт № WSM/1 від 01.03.2020р., додаток (специфікація) до нього №WSM2021-11 від 06.05.2022р., №WSM2021-1 від 01.12.22р., та №WSM2022-1 В-z від 01.12.22р.; рахунок - фактура від 26.12.2022р., №WSM2022-1 В; пакувальний лист; технічні характеристики товару.
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, митницею підприємству було направлено електронне повідомлення наступного змісту:
Відповідно до ч.2 ст.53 МКУ прошу надати документи, що підтверджують заявлену митну вартість, а саме: - якщо рахунок сплачено, -банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, - транспортні (перевізні) документи; - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вище зазначенних документів, відповідно до ч.3 ст.53 МКУ прошу надати (за наявності) такі додаткові документи: - копію митної декларації країни відправлення; - висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціальною експертною організацією.
У означеному електронному повідомленні митницею не зазначено будь-якого обгрунтування витребування додаткових документів.
Листом №28032023 від 28.03.2023р. ТОВ ПК ДТЗ додатково надало митниці платіжне доручення за №1438 від 14.02.23р. та заявку на купівлю іноземної валюти №1583 від 14.02.23р.; комерційну пропозицію і прайс-лист, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.
29.03.2023 року відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товару №UA403070/2023/000045/1, відповідно до якого загальна митна вартість задекларованих Товарів №1, №5 - №6 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-г - резервний метод, згідно з положенням ст.64 МКУ, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Загальна різниця митних платежів (ПДВ, ввізне мито) від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої митницею, склала 186445,36 грн. Розрахунок різниці в митних платежах зазначено в графі 47 Нарахування платежів тат47 В Подробиці розрахунків зазначеної вище ЕМД.
Не погоджуючись із Рішенням Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403070/2023/000045/1 від 29.03.2023р., позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст.52 Митного кодексу України(далі МК України) заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За нормами ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.
Відповідно до положень МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Згідно з ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
З урахуванням вищевикладеного, очевидним є висновок, що у митного органу повинні бути наявними обгрунтовані причини для витребування додаткових документів, ненадання яких унеможливлювало б визначення саме митної вартості товару, що ввозиться, за ціною договору (основний метод) відповідно до ст.58 МК України.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту визначені ст. 57 МК України. Згідно даної статті такими методами є: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст.64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених устаттях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.
У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.
З матеріалів справи вбачається, що після перевірки наданих позивачем документів, відповідач в оскаржуваному Рішенні про коригування митної вартості, у графі 33 зазначає розбіжності, які унеможливили митне оформлення задекларованих товарів за основним методом і стали підставою для здійснення коригування, а саме:
Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за основним методом визначення митної вартості у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару: - якщо рахунок сплачено, -банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, - транспортні (перевізні) документи; - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вище зазначенних документів, відповідно до ч.3 ст.53 МКУ прошу надати (за наявності) такі додаткові документи: - копію митної декларації країни відправлення; - висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціальною експертною організацією.
Щодо специфікацій №WSM2021-1 від 01.12.22р., та №WSM2022-1 В-z від 01.12.22р., то їх оплата на день декларування також не була здійснена, оскільки строк для оплати, передбачений умовами даних специфікацій, не сплинув, а значить надання банківських платіжних документів було неможливе з об`єктивних причин.
Таким чином, використовуючи відомості наданих товариством митниці документів на підтвердження вартості товару, як складової митної вартості задекларованого товару митниця мала можливість перевірити числові показання вартості товару, тому її вимоги суд вважає безпідставними.
Ненадання митниці якщо здійснювалося страхування, - страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування обумовлене тим, що у самому твердженні митницею зазначено та п. 8 ч.2 ст.53 МКУ чітко визначено, що такі документи подаються виключно у випадку, якщо страхування здійснювалось. В даному випадку умовами поставки не передбачено обов`язкове страхування товару, тому страхування не здійснювалось, тобто зазначені митницею документи відсутні у товариства, внаслідок чого вони не могли бути надані митниці на підтвердження заявленої митної вартості товару, а вимога митниці про їх надання протирічить означеній правовій нормі.
Ненадання товариством митниці в спірному випадку декларування таких додаткових документів, як: копія митної декларації країни відправлення; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертами організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару обумовлене тим, що вони відсутні у товариства, а вимога митниці про їх надання є протиправною, оскільки відповідно до частини 3 ст.53 МКУ, вони передбачені як додаткові документи, що надаються (за їх наявності) на запит митниці, виключно у випадку, якщо надані документи, передбачені ч.2 ст.53 МКУ містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Контрактом №WSМ/1 (п.3.5, п.3.6) сторонами узгоджені документи які повинні надаватись для підтвердження поставки товару, серед яких митна декларація відсутня. Таким чином товариство, відповідно до умов контракту, не має права вимагати від іншої сторони документи, не передбачені контрактом.
Митний орган повинен зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обгрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Декларантом подано до митного оформлення: зовнішньоекономічний контракт від 01.03.2020 №WSМ/1, інвойс від 26.12.2022 №WSМ2022-1 В (копія), пакувальний лист від 26.12.2022 до інвойсу №WSМ2022-1 В без відомостей щодо підписанта, яким підтверджується така інформація.
Згідно матеріалів справи в п.11 (підпункти 11.1 і 11.2) та п.12 контракту від 01.03.2020 №WSМ/1 наявні всі відомості щодо підписантів даного контракту, а саме: назви сторін, юридичні адреси, банківські реквізити та підписи з печатками. Теж саме стосується і інвойсу з пакувальним листом - на всіх документах зазначена назва підписанта, його юридична адреса та проставлений підпис з печаткою. Таким чином, зауваження відповідача є помилковим.
Копії платіжних інструкцій від 14.02.2023 №1438 та від 02.03.2023 №1449 не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар, оскільки неможливо співставити з поставкою оцінюваного товару, зокрема: - У графі 70 платіжної інструкції від 02.03.2023 №1449 міститься посилання лише на реквізити контракту транспортно-експедиційного обслуговування документів від 01.11.2019 №2, інші документи не стосуються даної поставки (даний документ подано декларантом при митному оформленні товарів ТОВ Промислова Компанія ДТЗ - інвойс від 06.01.2023 №SF2023-1А). - Сума транзакції згідно з графою 32 платіжної інструкції від 14.02.2023 №1438 більша, ніж сума поставки за інвойсом 26.12.2022 №WSМ2022-1 В; - Не містять обов`язкових реквізитів, а саме підпис(и) (власноручний(і)/електронний(і) відповідної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком (п.1 Порядку оформлення платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216). Заявка про купівлю іноземної валюти від 14.02.2023 №1583 містить посилання на документи, що є підставою для здійснення операції купівлі іноземної валюти, попередніх митних оформлень ТОВ Промислова Компанія ДТЗ та не містить обов`язкових реквізитів.
Згідно матеріалів справи:
В платіжному дорученні №1449 від 02.03.23р., яке надавалось на підтвердження факту оплати послуг з перевезення товарів, крім посилань на реквізити договору ТЕО є також і посилання на реквізити рахунку від 30.01.23 №2023/PF/012.
Сума транзакції згідно з графою 32 платіжної інструкції від 14.02.2023 №1438 не більша, ніж сума поставки за інвойсом 26.12.2022 №WSМ2022-1 В. За платіжним дорученням №1438 від 14.02.2023р. здійснена оплата за трьома різними специфікаціями, дві з яких не стосувалися даної поставки (№WSM2021-11 від 06.05.22р., №WSM2021-10 від 15.10.21р. (не стосувалася) та №WSM2021-9 від 08.10.21р. (не стосувалася), що не суперечило нормам чинного законодавства, а інвойс від 26.12.2022 №WSМ2022-1 В був укладений до трьох специфікацій, які стосувалися даної поставки (№WSM2021-11 від 06.05.22р., №WSM2022-1 від 01.12.22р. та №WSM2022-1 В-z від 01.12.22р.).
Всі банківські платіжні документи, які в рамках даної поставки підтверджують факти оплати вартості і товарів, і послуг з перевезення, містять відмітки банку, що свідчить і про відповідність заповнення реквізитів даних платіжних інструкцій в іноземній валюті вимогам розділу II Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, і про прийняття та їх виконання банком.
Заявка про купівлю іноземної валюти від 14.02.2023 №1583 містить посилання на документи, що були підставою для здійснення операції з купівлі іноземної валюти і в рамках даного митного оформлення, що розглядається.
Отже твердження відповідача, що платіжні доручення від 14.02.2023 №1438 та від 02.03.2023 №1449 не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар, оскільки неможливо співставити з поставкою оцінюваного товару, не відповідає дійсності.
Окремо слід відмітити, що в рахунку №2023/PF/012 на оплату транспортно-експедиційних послуг вказано суму транспортних витрат на перевезення вантажу 40 футовим контейнером за Маршрутом Кінгдао, Китай - Тернопіль, Україна в сумі 3700 дол.США. (ТЕО за межами України - 1000 дол.США, фрахт за маршрутом Кінгдао, Китай-Пшемисль, Польща - 1700 дол.США, доставка по маршруту Мостиська, Україна - Тенопіль, Україна - 1000 дол.США). Проте, в митного органу наявна інформація щовартість фрахту з КНР до порту Гданськ становить близько 4000 дол.США/ 40 футовий контейнер згідно зі ставками транспортних компаній. В листі IMOGATE SOLUTION SP.z.о.о. №б/н, щодо суми транспортних витрат на перевезення вантажу, відсутня дата складання документа.
Суд вважає, что інформація митниці про вартість перевезення в розмірі 4000 дол.США не може використовуватись у якості доказу, оскільки не є нормативно-правовим актом України, обов`язковим для виконання, не має пріоритет у відношенні до інших доказів, наданих для підтвердження вартості фрахту. До митного оформлення товариством надані документи, що підтверджують вартість витрат на транспортування. Ці документи не мають протиріч і у своїй сукупності дозволяють митниці здійснити контроль розрахунку митної вартості шляхом перевірки її числових значень.
Слід зазначити, що зауваження митниці про відсутність в листі IMOGATE SOLUTION SP.z.о.о. №б/н про суми транспортних витрат на перевезення вантажу такого реквізиту як дата складання не відповідає дійсності. На даному документі є дата й номер.
Отже, ці зауваження не можуть бути визначені як розбіжність, яка має вплив на правильність визначення митної вартості, і як підстава для коригування митної вартості.
Під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ПК «ДТЗ» під час митного оформлення надало усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у Митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого Товариством товару та протиправність оскаржуваного рішення.
З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини та наведені вище норми права, суд прийшов до висновку, що надані ТОВ «ПК «ДТЗ» документи для проведення митних оформлень підтверджують заявлену митну вартість товарів за основним методом (за ціною договору), натомість митний орган безпідставно визначив митну вартість за другорядним (резервним) методом.
Отже, відповідач протиправно прийняв рішення про коригування митної вартості товару №UA403070/2023/000045/1 від 29.03.2023р., тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з ч.2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Надані позивачем документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Водночас, відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості прийняття рішення про коригування митної вартості товару №UA403070/2023/000045/1 від 29.03.2023р.
За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі ч.1 ст.139 КАС України, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати у розмірі 2796грн. 68коп.
Керуючись ст.ст. 9, 77, 78, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «ДТЗ» до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403070/2023/000045/1 від 29.03.2023р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова