Справа № 639/6270/23
Суддя: Рубіжний С. О.
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №639/6270/23
Провадження №2-а/639/39/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рубіжного С.О.,

за участю секретаря Чубенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2023 року до Жовтневого районного суду м. Харкова, як до адміністративного суду надійшла позовна заява позивача ОСОБА_1 , подана його представником Фроленко В.В. до відповідача Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі

В позовній заяві позивач просить суд скасувати постанову серії ЕАТ №7927920 від 12.10.2023 та стягнути судові витрати з відповдача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12.10.2023 року інспектором 1 батальйону 3 роти старшим лейтенантом поліції УПП в Полтавській області Дубина К.В., відносно нього винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, якою накладене адміністративне стягнення в розмірі 425,00 гривень. Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом TOYOTA CAMRY 2.4 державний номерний знак НОМЕР_1 , належність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 о 22:32 в смт Чутове дорога Київ-Харків-Довжанський 395 км. Водій керував Т/3 та після зупинки працівником поліції не пред`явив чинний страховий поліс ОСЦПВВН т/з, сертифікат зелена карта, або чинний внутрішній електронний договір страхування. Чим порушив п. 2.4.А ПДР України керування Т/З особою, не пред`явила для перерки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на Т/З, а також поліс (договору) обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних Т/З, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач вважає дії та постанову інспектора незаконними.

Так 12.10.2023 позивач керував транспортним засобом TOYOTA CAMRY 2.4 державний номерний знак НОМЕР_1 о 22:32 в смт Чутове дорога Київ-Харків-Довжанський 395 км. Однак не був зупинений жодним працівником поліції, оскільки наближаючись до стаціонарного «блок-посту» знизив швидкість руху, а вже безпосередньо на «блок-посту» зупинив транспортний засіб. Під час огляду транспортного засобу та спілкування з водієм, патрульний поліцейський заявив вимогу про пред`явлення документів. ОСОБА_1 надав на вимогу інспектора посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. На вимогу надати для перевірки чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена карта») про укладання договору ОСЦПВВН т/з позивач відмовив, оскільки вважає данну вимогу незаконною. В обґрунтування свої відмови зазначив, що не вчиняв адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у інспектора відсутні законні підстави вимагати для перевірки страховий поліс.

Інспектор повідомив ОСОБА_1 , що останній керує транспортним засобом без чинного страхового полісу, оскільки він не знайшов інформації про його наявність в електронному реєстрі МТСБУ. На вимогу позивача ознайомити з матеріалами адміністративного матеріалу, зокрема відеозаписч на якому зафіксовано факт порушення ПДР України та моменту зупинки Т/З інспектором було відмовлено без обґрунтування. З правами передбаченими ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України інспектор ознобив водія не в повному обсязі.

Інспектор Дубина К.В. проігнарував клопотання водія про перенесення розгляду справи за місцем реєстрації, з метою належної реалізації права на захист, оскільки розгляд справи відбувався о 22:32 НА блок-посту в Полтавській області і позивач позбавлений можливості викликати адвоката на місце розгляду справи.

Незважаючи на всі доводи позивача, інспектор самостійно, без наявних законних підстав, склав відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням того, що позивачем не було порушенням правил дорожнього руху, відносно нього не складався протокол про адміністративне правопорушення, вимоги патрульного поліції пред`явити поліс обов`язкового страхування є незаконними Обгрунтовуючи доводи посилається на постанову Вищого адміністративного суду України від 27 квітня 2017 року у справі № К/800/1938/17.

У зв`язку з вищевикладеним позивач вважає постанову такою, що підлягає скасуванню і змушений звернутися до суду з даним позовом.

Крім того, просив стягнути з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Разом із позовом, представником позивача подано заяву про витребування доказів, в якому остання просить витребувати в Управління патрульної поліції а Полтавській області Департамент патрульної поліції належним чином засвідчену копію постанови від 12.10.2023 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпеченя безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7927920 та відеозапис з боді камери.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження у адміністративній справі. Призначено судове засідання.

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 Фроленко Вікторії Вікторівни про витребування доказів задоволено.

Витребувано з Управління патрульної поліції в Полтавській області Департамент патрульної поліції належним чином засвідчену копію постанови серії ЕАТ №7927920 від 12.10.2023 щодо притягнення 12.10.2023 ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та відеозапис з боді-камери 469456.

10 листопала 2023 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Фроленко В.В. про доручення доказів, а саме належним чином засвідчену копію постанови від 12.10.2023 та DVD+R диск.

10 листопада 2023 року на адресу суду надійшли письмові пояснення позивача ОСОБА_1 , відповідно до яких, він наполягав на задоволені позову в повному обсязі.

13 листопада 2023 року до початку судового засіданні на адресу суду представником відповідача Дужик В.О, яка діє на підставі довіреності, виданої Департаментом патрульної поліції 03.01.2023 №140/41/3/01-2023, подана заява про відкладання розгляду справи, з підстав неодержання судом та стороною позивача відзиву на позов, який надіслано засобами поштового зв`язку.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 листопада 2023 року залучено до участі у адміністративній справі Департамент патрульної поліції Національної поліції України та відкладено розгляд справи на 22 листопада 2023 року

Після відкладання розгляду справи, 13 листопада 2023 року на адресу суду від представника відповідача Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позов, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Крім того, у відзиві зазначено, що ОСОБА_1 12.10.2023 о 22 год 32 хв., на а/д М03, Київ-Харків-Довжанський, 395 км керував транспортним засобом TOYOTA CAMRY, номерний знак НОМЕР_1 та не пред`явив чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.1 Г ПДР України, затверджений постановою КМУ №1306 від 10.10.2001.

При цьому, звертає увагу на те, що зі змісту оскаржуваної постанови та вимог Позивача з позовної заяви, встановлено, до у постанові в повній мірі викладено суть правопорушень, опис обставин, установлених під час розгляду справи. Позивач вказані дії інспектора поліції підтверджує, однак лише вважає, що в даному випадку це не є порушенням Правил дорожнього руху. Проте, вказані міркування є надуманими та такими що не відповідають вимогам законодавства України. Оскільки, пункт 2.4 Правил встановлює, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

До відзиву додан прінт скрін з відкритої бази даних МТСБУ щодо відсутності страхового полісу на транспортний засіб TOYOTA CAMRY, номерний знак НОМЕР_1 станом на 12.10.2023 року.

У зв`язку із допущеним порушенням відносно позивача було винесено поставно у у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ №054908 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 425 грн.

Зазначеними правовими нормами встановлено перелік засобів доказування, які можуть застосовуватися у адміністративному процесі, за допомогою яких суд може встановити наявність чи відсутність певних обставин. Право та порядок використання поліцейським нагрудної відеокамери передбачено пп. 2 п.4.1 розділу IV Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 р. за № 4/1 та ст. ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію». Відповідно до статті 40 Закону України «Про Національну поліцію»

Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформацїї, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

У даному випадку до постанови додається відео з боді камери на якій зафіксовано факт вчинення правопорушення, що слугує беззаперечним доказом вини позивача та відео по факту розгляду справи, а саме: Позивач відмовився пред`являти чинний страховий поліс на транспортний засіб.

Даний відеозапис містить інформацію щодо предмета доказування (на відео чітко зафіксовано факт порушення). Дане відео зафіксовано на технічний засіб, що має функції відеозапису і використовується для забезпечення публічної безпеки і громадського порядку. Доказ є достовірним, за допомогою нього можна встановити дійсні обставини справи, а саме наявність факту порушення ПДР України з боку водія автомобіля. Даний доказ, на виконання вимог ч. 3 ст. 77 КАС України, був покладенийг в основу прийнятті рішення щодо притягнення водія до адміністрацій відповідальності.

У матеріалах справи міститься копія постанови, де в п. 7 зазначено «Додається відео з бодікмери 469156». Таким чином, дотримано всі вимоги чинного законодавства в носі виміститься посилання на відеозапис як на додаток до постанови.

Що стосується підстав зупинки, 12.10.2023 року поліцейський ОСОБА_3 разом з іншими поліцейськими заступив на чергування на стаціонарному пості «Чутове». Під час несення служби ним було зупинено транспортний засіб під керуваням позивача.

Гр. ОСОБА_1 зазначає у позовній заяві, що його зупинили, безпідставно. Проте, це не відповідає дійсній ситуації. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» потіцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, криминального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

Інспектор, перевіривши за державним номерним знаком автомобіля через базу даних моторного (транспортного) страхового бюро України встанов, що даний транспортний засіб на поточну дату не забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За результатами перевірки, поліцейський прийшов до висновку про можливу причетність водія автомобіля TOYOTA CAMRY, номерний знак НОМЕР_1 до адміністративного правопорушення, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має чинного поліса обов`язкового страхування цивільпо-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Це і стало прі зупинки даного автомобіля.

На місці розгляду справи позивача було ознайомлено із усіма правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Позивач заявив, що бажає перенести розгляд справи за місце свого проживання (м. Харків) на іншу дату у зв`язку з тим, що йому необхідно залучити захисника. Дане клопотання було задоволено частково. Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Поліцейський Дубина К. В. роз`яснив позивачу, що розгляд справи можна перенести на іншу дату, щоб позивач міг залучити захисника, але за місцем дислокації підрозділу УПП в Полтавській області ДПП (адреса: Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2В).

Таким чином , поліцейським не порушив право ОСОБА_1 на захист, оскльки запропонував провести розгляд справи до УПП в Полтавській облатсі, але в подальшому позивач відмовився від перенесення розгляду справи взагалі.

Посилання позивача на порушення порядку розгляду справи та порушення його прав є необґрунтованими та спростовуються матеріалами відео фіксації.

Відповідачем, на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КУпАП надано належні та допустимі докази для доведення наявності в діях позивача склад адміністративного правопорушення. В свою чергу позивач у своєму позові не спростовує факту вчинення ним адміністративного правопорушення, до позову не додає жодних доказів, які б свідчили про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Щодо вимог про стягнення правової допомоги, у розмірі 4000 грн. за надання адвокатських послуг, щодо скасування постанови, не охоплюється поняттями обґрунтованості та пропорційності щодо предмета спору. Враховуючи те, що предметом судового спору є постанова про накладення стягнення в сумі 425 грн., розмір витрат на правову допомогу в сумі 4000 грн. не можна назвати такими, що відповідають принципу спів розмірності та розумності. Крім цього необхідно врахувати складність справи, а саме те, що справа про скасування постанови про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у розумінні ст. 286 КАС, відносг категорії справ незначної складності.

Крім того, до позову не додано звіт (акт) наданих правничих (правових) послуг відповідно до якого за надання правової допомоги, адвокату підлягає до сплати сума у розмірі 4000 грн. Також слід зазначити, що представник позивача не надав суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги), позбавляє іншу сторону можливості спростувати ймовірну не співмірність витрат на професійну правничу допомогу. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 638/7748/18 Із врахуванням вищевикладених обставин, оскільки у позовній заяві не обґрунтовано заявлену адвокатом вартість послуг у сфері права із посиланням на первинні документи, розмір витрат, які клієнт сплатив своєму адвокату не підтверджується належними та допустимими доказами, а заявлений розмір витрат є неспіврозмірним із предметом позову, позовна вимога щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката є такою, що не підлягає до задоволенню.

Беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимог є безпідставними та необгрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушник без відповідальності просять відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

13 листопада 2023 року представником позивача адвокатом Фроленко В.В. подано клопотання про доручення до матеріалів справ доказів, а саме копії договору про надання правничої допомоги, копії квитанції, розрахунок судових витрат та акт приймання передачі.

20 листопада 2023 року на електронну адресу суду від представника позивача адвоката Фроленко В.В. надійшла відповідь на відзив, яка не можем бути принята судом до уваги, оскільки не передбачена ч.1 ст.269 КАС України, відповідно до якої у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив)..

20 листопада 2023 року на адресу суду надійшло доповнення до відзиву представника відповідача, що стосується вимоги про стягнення понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу.

В судове засідання 22.11.2023 року позивач ОСОБА_1 не з`явився, в матеріалах справи міститься заява його представника Фроленко В.В., яка просила розгляд справи проводити без участі позивача та його представника.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Полтавськиій області Департамент патрульної поліції у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника, відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, про причини неявки суд не сповістив, відзив не надіслав.

Відповідно до ч.3 ст.205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в надані ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких гуртуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, діях чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з копії постанови серії ЕАТ №7927920 від 12.10.2023 року, інспектором 1 батальйону 3 роти управління патрульної поліції в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Дубина Костянтином Віктровичем притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на якого накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Транспортний засіб: TOYOTA CAMRY 2.4 НОМЕР_1 , ОСОБА_2 .В тексті постанови зазначені обставини правопорушення, а саме, що 12.10.2023 о 22:32:08 смт Чутове дорога Київ-Харків-Довжанський 395 км водій куерував тз та після зупинки працівниками поліції не пред`явив чинний страховий поліс ОСЦПВ власників наземних тз, сертифікат Зелена карта, або чинний внутрішній електронний договір страхування. Чим порушив п.2.4.а ПДР Керування Т/З особою, не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на Т/З, а у випадках, передбачених законодавством ліцензійної картки на Т/З, а також поліса (договору) обовязкового страхування ЦПВВН Т/З. До постанови додається: відео з бодікамери 469156. В оскаржуваній постанові є особистий підпис позивача ОСОБА_1 про роз`яснення йому прав за ст.268 КУпАП, та строку оскарження за ст.289 КУпАП, з приміткою «не в повному обсязі». (а.с. 31).

Статтею 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється:

Відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Частиною 1 статті 126 КУпАП, визначена адміністративна відповідальність водіїв транспортних засобів за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка) та передбачено покарання у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, відсутність поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка) на транспортний зсіб TOYOTA CAMRY, номерний знак НОМЕР_1 , підтверджується прінт скріном з відкритої бази даних МТСБУ станом на 12.12.2023 (а.с. 51).

Правопорушення було зафіксовано боді камірою, номер якої зазначено в постанові. Відеозапис надано сторонам по справі.

З дослідженого судом видеоапису з боді камери поліцейського, наданого з ЕЦП, вбачається, що на блок посту інспектор 1 батальйону 3 роти старшим лейтенантом поліції УПП в Полтавській області Дубина К.В. підійшов до транспортного засобу, за кермом якого перебував позивач ОСОБА_1 та повідомив останнього, що про керуванням ним без полісу стріпування цивільної відповідальності, запропонував надати посвідчення водія та відповідний поліс, що ОСОБА_1 не було виконано з посиланням на безпідставність такої вимоги відповідно до законодавства. Інспектором повідомлено про розгляд адміністративної справи та винесення постанови про накладання алмінстративного стягнення. Також було роз`яснено права, на що позивач зробив зауваження, що права роз`ясненні не в повному обсязі. За клопотанням позивача розгляд справи було перенесено з визначенням дати, часу та місця розгляду справи.В подальшому позивач відмовився від перенесення розгляду справи, яка була розглянута на місці та винесена оскаржувана постанова.

Посилання позивача на незаконну та безпричинну зупинку транспотроного засобу суд ставиться критично. Позивачем в позові зазначено, що вимога про пред`явлення документів мала місце на блок-посту.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації /РФ/ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 р. строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану, в Україні неодноразово продовжувався. Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України N 389-VIII від 12.05.2015 р. "Про правовий режим воєнного стану". Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 8 цього Закону в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів. Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема, перевіряти у порядку, визначеному КМ України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Постановою КМ України № 1456 від 29.12.2021 р. затверджено Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану (далі Порядок 1456).

Пунктом 3 цього Порядку визначено, що правовою основою перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян є Конституція України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Закони України Про основи національного спротиву, Про правовий режим воєнного стану, Про оборону України, Про національну безпеку України, Про Національну поліцію, Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України, указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України, та інші нормативно-правові акти.

Випадки, коли уповноважена особа має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, визначені п. 7 вказаного Порядку. До таких відносяться знову ж таки: існування підстав, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом.

Крім того, порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року № 1455 (далі Порядок №1455) визначає процедуру встановлення заходів особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або її окремих місцевостях, де введено воєнний стан (далі - особливий режим), що здійснюються військовим командуванням разом з військовими адміністраціями (у разі їх утворення) самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Під терміном блокпост мається на увазі посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану; Згідно п. 10 Порядку № 1455 Заходи з контролю в`їзду/виїзду включають перевірку на блокпостах: документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи; перевірку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж, дорожнього листа тощо).

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А саме, відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях, а відповідно до п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Суд зазначає, що механізм перевірки документів, визначениз Порядками 1455, 1456 не виключає здійснення поліцейським повноважень визначених Законом України «Про Національну поліцію».

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно з п.11 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Поліцейський, відповідно до ч.1 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. В свою чергу, інспектор є працівником Управління, тобто посадовою особою органів Національної поліції. Таким чином, інспектор має законні підстави здійснювати провадження у справі про адміністративне правопорушення та приймати рішення про застосування адміністративного стягнення за місцем його вчинення

За положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також засувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.2,5 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Оспорювання особою допущеного порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не покладає на уповноважену особу обов`язку зі складення протоколу про таке правопорушення.

Посилання позивача на постанову Вищого адміністративного суду України від 27 квітня 2017 року у справі № К/800/1938/17 суд відхиляє, оскільки згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 30.01.2019 по справі № 755/10947/17, суди при вирішенні спорів мають враховувати останню правову позицію Верховного Суду, про також акцентував увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові 8 березня 2021 року по справі № 640/17393/20.

Право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (договір) обов`язковго страхуівння цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пед`явити такі документи, суд приходить до висновку про те, що інспектор, приймаючи оскаржувану постанову, діяв в межах своїх повноважень, крім того суд не вбачає в діях інспектора порушень закону, на які посилається позивач в позові, а також таких порушень, що мають тягнути скасування оскаржуваної постанови.

Така правова позиція неодноразово була викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, у справі №465/6677/16-а від 21 листопада 2018 року, у справі №524/126/17 від 16 серпня 2019 року, у справі №127/19283/17 від 25 вересня 2019 року, у справі №545/3654/16-а від 19 лютого 2020 року.

У постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №127/19283/17 визначено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України "Про дорожній рух").

Також, відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України від 01 липня 2004 року N 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Разом з тим, як вбачається з відеозапису реєстратора закріпленим на форменому одязі патрульного, та не заперечується й позивачем, останній відмовився пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів для перевірки на вимогу працівника поліції, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі частини першої статті 126 КУпАП.

Верховний Суд наголошує, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Колегія суддів констатує, що доводи позивача, стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення правопорушення за яке передбачена відповідальність за частиною першою статті 126 КУпАП, спростовуються матеріалами справи.

Водночас, на думку скаржника, він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною.

Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

У постанові Верховного Суду від 13 березня 2020 року у справі №11159/16-а судом зазначено, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач в обґрунтування позовних вимог вказував на те, що на момент його зупинки працівниками поліції він мав в наявності поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак не визнав за необхідне його пред`явити на вимогу поліцейського, оскільки вважав, що для цього не існувало правових підстав, адже підставою для зупинки його автомобіля був не страховий випадок. Таким чином, факт непред`явлення страхового поліса для перевірки на вимогу працівника поліції не заперечувався самим позивачем.

Проте, колегія суддів вважає, що судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваного судового рішення не враховано, що положеннями статті 53 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами 2.1, 2.4 ПДР України встановлено безпосередній обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс.

Отже, позивачем не виконано вимоги вищенаведеного законодавства, що свідчить про наявність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі 465/6677/16-а.

Таким чином, інспектор, як посадова особа Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції, дійшов обґрунтованого висновку про вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, подія якого, склад і вина правопорушника повною мірою доведені під час розгляду адміністративної справи.

Доводи позивача, викладені в позові висновків інспектора, викладених у постанові не спростовують.

З огляду на зазначене, суд вважає безпідставним посилання позивача ОСОБА_1 про незаконність дій працівників поліції під час розгляду та притягненню його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Крім того, позивачем та його представником не долучено до матеріалів справи копії полісу (договору) обов`язкового страхування, що спростовувало б наявність порушення.

Отже, факт вчинення позивачем ОСОБА_1 правопорушеня, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами.

Підставами притягнення позивача до адміністративної відповідальності слугували відсутність страхового полісу. Звертаючись до суду з позовом позивач посилається, що вимога інспектора про пред`явлення полісу(договору) неправомірна, не в повному обсязі роз`яснені права.

Проте суд критично оцінює зазначені доводи. Звертаючись до суду з позовом, визначає, що відповідач повинен довети правомірність свого рішення.

Відповідачем у відзиві визначени всі вчинені дії з посиланням на вимоги законодавства, відсутність необхідних документів, що в свою чергу стало підставою для винесення постанови.

Суд також приймає до уваги посилання представника відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2020 року у справа № 520/2261/19, в якій виначено правову позицію, що визначений частини другої статті 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Позивачем не спростовано того факту, що на вимогу поліцейського ним не було предявлений діючий поліс страхування або такий був в наявності під час керування нимтранспортним засобом. Звертаючись до суду, ОСОБА_1 не додав до адміністративного позову копії полісу обов`язковго страхуівння цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чинний на час розгляду адміністративної справи.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили . Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі вищезазначеного, суд не знаходить підстав для задоволення адміністративного позову.

Питання щодо розподілу судових витрат між сторонам суд вирішує згідно ст. ст. 139, 140, 143 КАС України та, оскільки у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі, то вимоги позивача про стягнення понесених ним витрат на професійну правичу допомогу стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 72, 77, 139, 140, 143, 229, 241-246, 286 КАС України, ст.ст.121, 121-3, 126, 205, 220, 222, 247, 251, 268, 283 КУпАП України, Законом України «Про Національну поліцію», Конституцією України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департамент патрульної поліції, Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідачі: Управління патрульної поліції в полтавській області Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 37950, Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, буд. 2В;

Департамент патрульної поліції Національної поліції України, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3.

Повне рішення складено 22.11.2023 року.

Суддя: С.О. Рубіжний