Справа № 260/7567/23
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2023 року м. Ужгород№ 260/7567/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луцович М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Січеславська Набережна, 17, м. Дніпро, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, згідно якого просить:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

2) скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №28 від 10.08.2023р. та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період військової служби в Радянській армії з 10.11.1982 по 24.06.1984 рік, період роботи з 04.12.2001 року по 10.09.2003 року в Ужгородському міському управлінні праці та соціального захисту населення та перевести з 07.08.2023 року на пенсію за віком за нормами Закону України «Про державну службу» у розмірі 60% заробітної плати, зазначеної в довідках Департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації за №2809, 2808 від 07.08.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у зв`язку із досягненням пенсійного віку позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення». 07.08.2023 року позивач звернувся до відповідача-2 із заявою про перехід на інший вид пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області №28 від 10.08.2023 року позивачу відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця у зв`язку із відсутністю у ОСОБА_1 стажу державної служби, передбаченого Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889. У вказаному рішенні про відмову у призначенні пенсії державного службовця зазначено, що посади, на яких позивач працював з 04.12.2001 по 10.09.2003, не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців, а на посадових осіб органів місцевого самоврядування, яким присвоєно ранги посадових осіб органів місцевого самоврядування, дія Закону № 889 не поширюється. Позивач вважає, що має право на переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058 на пенсію державного службовця відповідно до Закону №3723, з урахуванням п.п.10,12 Прикінцевих положень Закону №889. З наведених підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області, проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 07.08.2023 та з урахуванням долучених ним документів, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області, за принципом екстериторіальності, прийняло рішення № 28 від 10.08.2023 про відмову в перерахунку пенсії позивача шляхом переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки у заявника відсутній необхідний стаж роботі на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України (стаж роботи позивача - 9 років 11 місяців 28 днів). Звертає увагу, що відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 3 Закону № 889 - дія цього Закону не поширюється на посадових осіб органів місцевого самоврядування. Посадові особи місцевого самоврядування не є державними службовцями, а тому періоди роботи на посадах службовців в органах місцевого самоврядування при переході на посади, віднесені до відповідних, категорій посад органів місцевого самоврядування, не можуть бути зараховані до стажу державної служби. Отже, у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посади в органах місцевого самоврядування не відноситься до посад державної служби. Оскільки стаж позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби станом на 01.05.2016 становить 9 років 11 місяців 28 днів, підстави для переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відсутні. З наведених підстав просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідач 2 відзив на позовну заяву не подав. Судом вжито достатніх заходів щодо належного повідомлення відповідачів про відкриття провадження у справі та надано достатній строк для подання відзивів на позовну заяву.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Закарпатській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

07.08.2023 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Закарпатській області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу».

Зазначена заява за принципом екстериторіальності розгляду заяв і звернень, була розглянута відповідачем-2. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 28 від 10.08.2023 відмовлено позивачу в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби.

Відповідно до вказаного рішення, стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 становить 9 років 11 місяців 28 днів. Рішення мотивоване тим, що для підтвердження державної служби за період 01.03.2004 - 04.05.2006 необхідно надати інформацію про присвоєння рангу державного службовця, а час роботи в органах місцевого самоврядування, в тому числі на виборних посадах, зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 до 04 липня 2001 року, (тобто по дату набуття чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування»), тому період роботи заявника з 04.12.2001 по 10.09.2003 неможливо зарахувати до стажу державної служби.

Вважаючи рішення відповідача-2 протиправним, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон від 10.12.2015 №889-VIII).

Відповідно до п. 2 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 №889-VIII, з набранням чинності вказаного закону втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до п. 10 - 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону від 16.12.1993 №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону від №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону від 16.12.1993 №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 по справі № 822/524/18 та постановах Верховного Суду від 15.12.2020 по справі № 560/2398/19, від 01.12.2020 по справі № 466/6057/17.

З аналізу вищенаведених норм ст. 37 Закону № 3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, суд висновує, що для реалізації позивачем права на пенсію державного службовця необхідним є дотримання таких умов: 1) вік (для чоловіків - 62 роки); 2) загальний страховий стаж не менше 35 років; 3) наявність стажу не менше 10 років державної служби станом на 01.05.2016 року.

Відмовляючи у переведенні позивача на пенсію державного службовця, відповідач-2 вказав на відсутність у позивача станом на 01.05.2016 необхідного стажу державної служби, оскільки займані позивачем посади в органах місцевого самоврядування не віднесені до відповідних категорій посад державних службовців.

Із записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 11.08.1982 судом встановлено, що у період з 04.12.2001 року по 01.04.2003 року позивач працював в Ужгородському міському управлінні праці та соціального захисту населення на посаду начальника відділу праці та зайнятості (таким прийнято присягу та присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування) (запис трудової книжки №9-11); з 01.04.2003 року по 10.09.2003 року позивач переведений на посаду заступника начальника управління, йому присвоєно 10 ранг посадової особи місцевого самоврядування (запис трудової книжки №12-14).

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регулює Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III (далі - Закон від 07.06.2001 № 2493-III).

Служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом (ст. 1 Закону від 07.06.2001 № 2493-III)

Посадовою особою місцевого самоврядування, в розумінні ст. 2 Закону від 07.06.2001 № 2493-III, є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 07.06.2001 № 2493-III, дія Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Статтею 46 Закону від 10.12.2015 № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у п. 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом від 07.06.2001 № 2493-III.

Відповідно до п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом від 10.12.2015 №889-VIII обчислюється відповідно до п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII.

Відповідно до п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 (далі - Порядок №283) (чинним до 01.05.2016, тобто в період проходження позивачем служби в органах місцевого самоврядування) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Пунктом 2 Порядку № 283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), в тому числі, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону від 07.06.2001 № 2493-III, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 607/9429/17 та від 22 травня 2020 року у справі № 263/9612/16-а.

Отже, посади в Ужгородському міському управлінні праці та соціального захисту населення, які позивач обіймав у період з 04.12.2001 року по 10.09.2003 року, включені до переліку посад, робота на яких зараховується при обчисленні стажу державної служби.

З наведеного суд висновує, що період роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування протиправно не врахований до стажу його роботи на посадах державної служби.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 01.04.2020, справа № 607/9429/17.

Із записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 11.08.1982 судом встановлено, що у період з 10.11.1982 по 18.06.1984 позивач проходив службу у Радянській Армії (запис трудової книжки №3-4).

Згідно з п. 3 Порядку № 283 до стажу державної служби включається також:

- час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ;

- час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Також, згідно з частиною 1 статті 2 закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ зазначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно воєнного квитка серії НОМЕР_3 від 01.07.1985 року ОСОБА_1 проходив службу в Збройних силах Союза ССР, 24.10.1984 року такому присвоєно військове звання лейтенант.

Отже, на підставі вище викладеного періоди проходження військової служби в Радянській армії з 10.11.1982 по 18.06.1984 року зараховується до стажу державної служби.

Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 28 від 10.08.2023 про відмову у перерахунку пенсії позивача (переведенні позивача на інший вид пенсійного забезпечення), а саме на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», є протиправним, оскільки відповідач при його прийнятті не врахував наведені вище норми матеріального права та не зарахував спірні періоди роботи позивача до стажу державної служби, що дає право на пенсію державного службовця.

Судом зазначалося вище, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 цього Закону і Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015, а саме: щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Суд висновує, що стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ - 01.05.2016, становив більше 10 років, що дає йому право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Суд приходить до переконання, що ці обставини вказують на безпідставність доводів відповідача про те, що стаж роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця.

Отже, суд приходить висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області необґрунтовано відмовлено у призначенні позивачу пенсії на підставі Закону України «Про державну службу».

Тому, позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 28 від 10.08.2023 є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Відповідно п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 (далі Порядок №622), пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики (пункт 5 Порядку №622).

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу», а саме: форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач-2, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності свого рішення.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З метою захисту порушених прав позивача, суд вважає, що необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перевести позивача з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ з 07 серпня 2023 року (з дати подання заяви про переведення на інший вид пенсії), зарахувавши до стажу державної служби період військової служби в Радянській армії з 10.11.1982 по 18.06.1984, період роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 04.12.2001 по 10.09.2003, врахувавши при обчисленні розміру пенсії вимоги статті 37 Закону №3723-ХІІ та використавши додані до заяви відомості про заробітну плату на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 07.08.2023 №2308 та від 07.08.2023 № 2309.

Відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню.

При цьому, з метою логічності та зрозумілості рішення суду його резолютивна частина буде викладена дещо в іншому формулюванні ніж заявлені позовні вимоги, однак вказане не впливатиме на зміст останніх та обсяг їх задоволення.

Судовий збір відповідно до приписів ст. 139 КАС України належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оскільки саме цей суб`єкт владних повноважень приймав оскаржене рішення.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Січеславська Набережна, 17, м. Дніпро, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 28 від 10.08.2023 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ, з 07 серпня 2023 року (з дати подання заяви про переведення на інший вид пенсії), зарахувавши до стажу державної служби період військової служби в Радянській армії з 10.11.1982 по 18.06.1984, період роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 04.12.2001 по 10.09.2003, врахувавши при обчисленні розміру пенсії вимоги статті 37 Закону №3723-ХІІ та використавши додані до заяви відомості про заробітну плату на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 07.08.2023 №2308 та від 07.08.2023 № 2309.

Cтягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Січеславська Набережна, 17, м. Дніпро, ) судові витрати у сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМ.М. Луцович