Справа № 461/6547/23
Суддя: Мироненко Л. Д.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/6547/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року Галицький районний суд м. Львова, у складі:

головуючого судді Мироненко Л.Д.,

при секретарі судового засідання Курилюк А.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відшкодування матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги.

В провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 04.08.23 року о 22:54:01 інспектором з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Сінайком Олександром Євгеновичем, в режимі фото/відеозйомки зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу Audi Q3, д.н.р. НОМЕР_1 по перехрестю вулиць Стуса та Свєнціцького, а саме зупинку на перехресті, за що передбачено відповідальність згідно ст. 122 ч.3 КУпАП, п.15.9 (ґ) ПДР та винесено постанову ЛВ № 00451431 про накладання адміністративного штрафу в розмірі 680 грн. Також, 04.08.23 року о 23:06:00 інспектором з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Горбачем Андрієм Ігоровичем було складено АКТ 078-779/23 огляду та тимчасового затримання транспортного засобу Audi Q3, д.н.р. НОМЕР_1 та тимчасове затримання транспортного засобу шляхом його доставлення для зберігання на спец. майданчик, що знаходиться за адресом: м. Львів, вул. Тролейбусна, 1.

ОСОБА_1 вказує, що жодних Правил дорожнього руху при зупинці та паркуванні автомобіля не порушував, Автомобіль був припаркований 11 метрів за поворотом після відгалуження вул. Свєнціцького, двома колесами на тротуарі та двома на проїжджій частині. Місце повороту та паркування було добре освітлене ліхтарем, що видно на фотографіях представлених інспектором з паркування. Також, на фотографіях видно, що автомобіль жодним чином не створював ускладнень для руху, не заважав пішоходам та не створював небезпеки для учасників дорожнього руху. Ширина дороги у місці зупинки автомобіля складала 10 метрів.

Додатково зазначив, що акт тимчасового затримання був складений іншою особою, ніж та яка склала постанову про адміністративне правопорушення, а також такий акт був складений за відсутності понятих.

Зазначив, що у тимчасово затриманому автомобілі знаходилась гуманітарна допомга, яку він 05 серпня 2023 року мав доставити у міський госпіталь у м. Стрий та військовому Романчину Ярославові у с. Микуличин Закарпатської області. Однак таке затримання створило затримки в логістиці, потягнуло додаткові витрати та вплинуло на стан здоров`я позивача.

З урахуванням вищенаведеного, просив суд:

-скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЛВ № 00451431 від 04.08.2023 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення;

-стягнути з Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 1204 (одна тисяча двісті чотири грн. 00 коп. завданої йому матеріальної шкоди, яка складається з оплаченого штрафу в розмірі 340 грн., послуг з евакуації транспортного засобу в розмірі 720 грн. та витрат за зберігання транспортного засобу в розмірі 144 грн;

-cтягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень - Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на йогокористь судовий збір у сумі 536,80 грн.

Рух справи в суді.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 17.08.2023 року відкрито спрощене провадження у справі з викликом (повідомленням) сторін у судове засідання.

Позиція сторін по справі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення судового розгляду без його участі. Позов просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, подала до суду відзив, у якому зазначила, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності як власника транспортного засобу Audi Q3, д.н.з. НОМЕР_1 , який було зафіксовано в момент вчинення правопорушення здійснення стоянки на перехресті вул. Стуса вул. Свєнціцького, 04 серпня 2023 року о 22 год. 54. хв., тобто з порушенням вимог п. 15.9 (ґ) розділу 15 Правил дорожнього руху. Вказала, що автомобіль було правомірно доставлено для зберігання на спецмайданчик, . оскільки він був розташований у заборонених ПДР місцях зупинки, а саме на перехресті та суттєво перешкоджав дорожньому руху, а відтак доводи позивача про відшкодування матеріальної шкоди є безпідставними. Зазначила, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності містить усі необхідні докази вчинення адміністративного правопорушення, в тому числі матеріали відеофіксації.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Відповідно до постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЛВ № 00451431 , 04 серпня 2023 року інспектором з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради ОСОБА_2 , в режимі фото/відеозйомки зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу Audi Q3, д.н.з. НОМЕР_1 по перехрестю вулиць Стуса та Свєнціцького, а саме зупинку на перехресті, за що передбачено відповідальність згідно ч.3 ст. 122 КУпАП, п.15.9 (ґ) ПДР та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

З акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу № 078-779/23 від 04.08.2023 року вбачається, що автомобіль марки Audi Q 3, д.н.з. НОМЕР_1 було тимчасово затримано з перехресті вул. Стуса - Свєнціцького шляхом його доставлення для зберігання на спеціальний майданчик по Тролейбусна, 1 у зв`язку з порушенням вимог .п. 15.9 (ґ) розділу 15 ПДР та п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП, ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Крім того, з наданих позивачем квитанцій вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено вартість послуг із транспортування автомобіля на спецмайданчик в сумі 720 грн., витрати на зберігання в розмірі 144 грн., а також штраф в розмірі 340 грн.

Мотиви прийняття рішення судом

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю, щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Розділом 15 Правил дорожнього руху, що були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 (далі - ПДР), передбачено правила зупинки та стоянки транспортних засобів.

Пунктом 15.1 ПДР встановлено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

У випадку відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху), що передбачено п.15.2.

Згідно з п. 15.9 «ґ» ПДР, зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Окрім цього, відповідно до п.15.10 «а» стоянка забороняється в місцях, де заборонена зупинка.

Згідно з п.1.10 ПДР України, перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Відповідно до пп. (ґ) п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП, для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Вказане розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху (в тому числі руху пішоходів) або створює загрозу безпеці руху.

Згідно з п.1.10 ПДР, перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу

Здійснення зупинки в недозволеному місці, а саме - на перехресті, суттєво перешкоджає дорожньому руху шляхом звуження проїзної частини дороги, а відтак зменшення її пропускної здатності, створення умов для примусової зміни смуги руху водіями інших транспортних засобів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із досліджених в судовому засіданні фотографіях, які були долучені представником відповідача до відзиву неможливо однозначно встановити, що транспортний засіб позивача здійснив зупинку менше ніж за 10 метрів до перехрестя. вул. Стуса вул. Свєнціцького. Окрім того, представником відповідача не надано жодних замірів відстані автомобіля позивача до перехрестя, як і не зазначено, що такі взагалі проводились, а відтак на переконання суду, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення.

Крім того, з вищевказаних фотографій вбачається, що на ділянці дороги, де здійснив паркування позивач, відсутні забороняючі зупинку знаки або відповідна розмітка, що дає суду підстави вважати про неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Стаття 62 Конституції України встановлює, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З іншого боку, рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Дослідивши матеріали справи та враховуючи наведене вище, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

З огляду на зазначене, суд вважає необхідним скасувати постанову серії ЛВ № 00451431 від 04.08.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн, винесену інспектором з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Ковальчуком Ростиславом Володимировичем.

Щодо вимог про відшкодування матеріальної шкоди, завданої тимчасовим затриманням та доставленням транспортного засобу на зберігання.

Відповідно до частини 1 статті 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені, зокрема частинами третьою, четвертою і п`ятою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною 3 статті 265-2 КУпАП у разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху або не створює загрозу безпеці руху, крім розміщення транспортного засобу на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик. Випадки тимчасового затримання транспортного засобу та доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик визначені частиною третьою статті 265-4 цього Кодексу. При тимчасовому затриманні транспортного засобу місце розташування такого транспортного засобу має бути обов`язково зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису). Інформація про тимчасове затримання транспортного засобу має невідкладно передаватися на абонентський номер рухомого (мобільного) зв`язку та на адресу електронної пошти, зазначені належними користувачами або особами, за якими зареєстровані транспортні засоби, відповідно до статті 279-4 цього Кодексу.

Тобто, виключною підставою для доставлення затриманого транспортного засобу для зберігання на спеціальний майданчик є те, що такий транспортний засіб суттєво перешкоджає дорожньому руху.

Стаття 265-4 КУпАП визначає, що тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частиною третьою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 цього Кодексу, у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті, а так само у разі вчинення порушення, передбаченого частиною другою статті 152-1 цього Кодексу.

При тимчасовому затриманні транспортного засобу місце розташування такого транспортного засобу має бути обов`язково зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Інспектори з паркування зобов`язані невідкладно інформувати про тимчасове затримання транспортного засобу відповідні підрозділи Національної поліції із зазначенням державного номера затриманого транспортного засобу, точного часу його затримання та місця зберігання (адреса та телефони спеціального майданчика чи стоянки), розміщувати цю інформацію на офіційному веб-сайті виконавчого органу відповідної місцевої ради, а також передавати повідомлення про тимчасове затримання транспортного засобу на абонентський номер рухомого (мобільного) зв`язку та адреси електронної пошти, зазначені належними користувачами або особами (від імені осіб), за якими зареєстровані транспортні засоби, відповідно до статті 279-4 цього Кодексу.

Повернення транспортного засобу, затриманого шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особі, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особі, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, відбувається невідкладно за зверненням такої особи після сплати штрафу за вчинене правопорушення та оплати вартості послуг із транспортування та/або зберігання транспортного засобу.

Відповідно до п. 5 "Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання", затвердженого постановою КМУ № 990 від 14.11.2018 року у редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин, після прибуття евакуатора інспектор з паркування у присутності двох понятих і особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу згідно з додатком.

Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу підписують інспектор з паркування, особа, що виконує роботи з доставлення такого засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, та два понятих.

Оскільки відповідачем належними та допустимими доказами не доведено, що розміщення затриманого транспортного засобу позивача суттєво перешкоджало дорожньому руху чи створювало загрозу безпеці руху та враховуючи, що тимчасове затримання транспортного засобу позивача відбувалось без присутності понятих, суд вважає, що при складанні акту про огляд та затримання транспортного засобу дії інспектора не відповідали вимогам чинного законодавства.

Крім того, відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП, виключає, згідно вимог ст. 265-4 КУпАП, застосування до неї такого заходу забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення як тимчасове затримання транспортного засобу.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для відшкодування матеріальної шкоди, завданої тимчасовим затриманням та доставленням транспортного засобу на зберігання.

Судові витрати

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особи.

У постанові від 18.03.2020 по справі №543/775/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Розмір судового збору за подання позовної заяви у справах щодо накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду розмір судового збору за подання позовної заяви у справах щодо накладення адміністративного стягнення теж складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу станом на 01.01.2023 становить 2684 грн.

Із урахуванням наведеного ставка, що підлягала до сплати при поданні позовної заяви становить 536 грн. 80 коп. (2684,00 грн. * 0,2).

За обставин цієї справи позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією №№ 0.0..1 від 13.08.2023 року.

Відтак позивачу з Державного бюджету України необхідно повернути 536,80 грн. надмірно сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 19, 20, 73-77, 241-245, 286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов, - задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЛВ № 00451431 від 04.08.2023 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 1204 (одна тисяча двісті чотири грн. 00 коп. завданої йому матеріальної шкоди, яка складається з оплаченого штрафу в розмірі 340 грн., послуг з евакуації транспортного засобу в розмірі 720 грн. та витрат за зберігання транспортного засобу в розмірі 144 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень - Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536,80 грн.

Повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 536,80 гривень, який сплачений у АТ КБ «Приватбанк» відповідно до платіжної інструкції № 0.0..1 від 13.08.2023 року, платник ОСОБА_1 , отримувач ГУК Львів/Галицький р-н/22030101, код отримувача 38008294.

В решті позовних вимог,-відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 20 листопада 2023 року

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради пл. Ринок, 1, м. Львів, 79008, .

Суддя Мироненко Л.Д.