Справа № 300/7199/23
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" листопада 2023 р. справа № 300/7199/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії.
Позовні вимоги мотивовані тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправно з 30.01.2020 здійснюється виплата пенсії за віком без врахування частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Як наслідок, слід зобов`язати пенсійний орган здійснити з 30.01.2020 перерахунок та виплату пенсії з врахуванням частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 20 років.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що починаючи з 30.01.2020 йому призначено пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправно здійснюється виплата пенсії за віком без врахування частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме не збільшено пенсію на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 20 років, але не вище 75% заробітку. Позивач вказав, що оскільки його страховий стаж становить понад 29 років, тому з 30.01.2020 доплата до пенсії повинна складати 9% від заробітку. Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та такою, що суперечить нормам чинного законодавства, оскільки порушує його право на отримання пенсійного забезпечення в повному обсязі.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву відповідно до якого проти позову заперечив. У відзиві зазначив, що на момент призначення позивачу пенсії (30.01.2020) частина 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», діє в наступній редакції: «право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1,2,3,4 за умови стажу роботи не менше як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1 процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за Списком №1, чоловіки 10 років і більше, жінки 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Оскільки в момент виникнення спірних правовідносин діє нова редакція ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а позивачу пенсія призначена на умовах ч.1 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії на умовах ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Звернув увагу, що позивачем не було подано заяву про обчислення пенсії відповідно до ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).
Відповідно до ч.3 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чонобильській АЕС у 1987 році, 2 категорії, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 24.03.2020 (а.с.7).
Позивач з 30.01.2020 отримує пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій на умовах, передбачених статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Як вбачається з розрахунку Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 07.05.2020 пенсія позивача розрахована у відповідності до частини 1 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому страховий стаж позивача на момент призначення пенсії за віком становив 29 років 1 місяць 20 днів (а.с.21).
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати пенсії з врахуванням доплати за понаднормовий стаж, позивач звернувся із даним позов до суду.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (стаття 46 Конституції України).
Згідно з частиною 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Законом України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі Закон №796-XII) визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.
Відповідно до статті 49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним, до категорій, 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Частиною 3 статті 55 Закону №796-XII встановлено, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.
Відповідно до ч.2 ст.56 Закону №796-XII (в редакції до 11.10.2017) право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1 відсоток заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 відсотків заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 відсотків заробітку.
Позивач вважає, що має право на вказану надбавку до його пенсії за віком.
З 11.10.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» (надалі Закон №2148-VIII), згідно з п.3 ч.2 розділу І якого частину 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» доповнено словами і цифрами: «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Таким чином, з 11.10.2017 частина 2 статті 56 Закону №796-XII передбачає, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Суд зазначає, що зміни внесені Законом №2148-VIII до ч.2 ст.56 Закону №796-XII стосуються тих пенсій, які призначені вперше та після внесення таких змін.
Як встановлено судом, пенсія позивачу призначена після внесення змін Законом №2148-VIII (тобто після 11.10.2017 року), які передбачили умову пільгового обчислення понаднормативного стажу, а саме у разі призначення пенсії на підставі частини 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Враховуючи те, що позивачу пенсія призначена вперше 30.01.2020 відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то питання щодо призначення надбавки за понаднормативний стаж відповідно до ч.2 ст.56 Закону №796-XII вирішується за законодавством, що діяло на момент призначення пенсії, тобто на підставі ч. 2 ст. 56 Закону №796-XII з урахуванням змін, внесених Законом № 2148-VIII.
Така позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06 вересня 2023 року по справі № 300/2091/21.
Оскільки умовою призначення надбавки за понаднормативний стаж є призначення пенсії відповідно до ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то позивач, у якого відсутня ця умова, не має права на отримання вказаної надбавки відповідно до ч.2 ст.56 Закону №796-XII.
Суд також враховує, що відповідно до ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
Верховним Судом у постанові від 23.10.2019 по справі №809/627/18 наведено висновок про те, що у зв`язку зі змінами Закону № 796-ХІІ, які пов`язують збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж встановлений ч.2 ст.56 цього Закону, правове регулювання спірних правовідносин змінилося, а саме з призначенням пенсії на умовах, визначених ч.2 ст.27 Закону № 1058-IV. Оскільки, як зазначено у цій постанові Верховного Суду, позивач не виявив бажання перейти на пенсію за віком на умовах ч.2 ст.27 Закону № 1058-IV, а залишився на пенсії за віком на умовах ч.1 ст.27 Закону №1058-IV, то відповідач у зв`язку із зміною правового регулювання спірних правовідносин правомірно припинив виплату позивачу збільшення пенсії, передбачену ч.2 ст.56 Закону № 796-ХІІ у редакції до внесення змін Законом № 2148-VIII від 03.10.2017.
Суд зазначає, що ОСОБА_1 не подано жодного доказу про звернення до відповідача з метою переходу на пенсію за віком на умовах ч.2 ст.27 Закону № 1058-IV. Матеріали пенсійної справи позивача також не містять таких доказів.
Таким чином суд вважає, що відповідач правомірно не здійснив обчислення пенсії позивача з 30.01.2020 зі збільшенням на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років відповідно до положень пункту 2 статті 56 Закону №796-ХІІ.
Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, з урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій та неупереджено.
Отже, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії до задоволення не підлягає.
Як наслідок, з урахуванням приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають відшкодуванню судові витрати позивача.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.