Справа № 380/25282/23
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань закриття провадження у справі

21 листопада 2023 рокусправа № 380/25282/23

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові Заяву про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Львівської обласної державної адміністрації (далі -відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Львівської обласної державної адміністрації щодо ненадання інформації на запит ОСОБА_2 від 16.10.2023;

- зобов`язати Львівську обласну державну адміністрацію повторно розглянути запит ОСОБА_3 від 16.10.2023 року та надати запитувану інформацію.

Ухвалою від 01.11.2023 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.10.2023 позивач звернувся до відповідача із запитом на публічну інформацію. Стверджує: «… У відповідь на запит було надіслано листа без номеру та без дати, в якому Львівська обласна державна адміністрація зазначила, що з частиною інформації позивач може ознайомитися на Гугл диску а іншу інформацію позивач може пошукати та ознайомитися на сайті обласної адміністрації. …» Вважає, що відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації. Посилаючись на норми ЗУ «Про доступ до публічної інформації» та практику Верховного Суду, просить задовольнити позов.

Відповідач 15.11.2023 через систему «Електронний суд» надіслав клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАСУ.

Клопотання мотивоване наступним: «… обласною державною адміністрацією надано відповідь листом від 23.10.2023 № ЗВГ-ВИХ-1061/0/23, з якої вбачається, що копію доручення начальника Львівської військової адміністрації від 21.09.2023№ 44/0/6- 23ВА та інформацію, отриману від територіальних громад щодо аналізу оголошених та запланованих закупівель, розпорядниками бюджетних коштів на предмет їх доцільності та пріоритетності, розміщено на Google диску та доступні за посиланням: http://surl.li/mkfcs. Інформуємо суд, що доступ до документів, які розміщені на Google диску, створений з метою надання відповіді ОСОБА_1 на його запит. Назва файлу: «Додатки до ЗПІ від 16.10.2023 № Л-410/ЗПІ. Крім цього, 15.11.2023 Львівською обласною військовою адміністрацією на адресу ОСОБА_1 додатково скеровано лист з метою надання запитуваних ним документів та інформації». Відповідач стверджує, що надав усю наявну у нього інформацію на запит позивача від 16.10.2023 та зазначає «… Таким чином, вважаємо, що під час розгляду цієї справи є обставини, які свідчать про виправлення відповідачем оскаржуваного у цій справі існуючого, на думку позивача, порушення…».

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

16 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Львівської обласної військової (державної) адміністрації із інформаційним запитом, в якому просив:

1. Надати копію доручення начальника Львівської військової адміністрації від 21.09.2023 № 44/0/6-23ВА та інформацію ( і копії документів що її підтверджують) про здійснення надсилання цього доручення територіальним громадам Львівської області, із зазначенням дат.

2. Інформацію (та копії документів що її підтверджують) про проведення Замовниками аналізу оголошених ( а також запланованих) закупівель на предмет їх доцільності і пріоритетності - в тій формі, в якій її отримано ЛОВА від територіальних громад та/або Замовників.

3. Інформацію про сумарну вартість всіх скасованих закупівель та розірваного договору а також інформацію (та копії документів що її підтверджують) про:

3.1. скасування 22 запланованих закупівель - із зазначенням, по кожній закіпівлі, предмету закупівлі, Замовника, джерел фінансування, вартості;

3.2. розірвання одного, вже укладеного, договору - із зазначенням предмету договору, Замовника, джерел фінансування, вартості.

4. Інформацію (та копії документів що її підтверджують) про:

4.1. Склад фінансового ресурсу обласного бюджету в обсязі 38 млн.гривень який «знято та перерозподілено з видатків для розвитку спортивної інфраструктури» - із зазначенням попереднього призначення, сум, об`єктів, програм, розпорядників тощо;

4.2. Перерозподіл фінансового ресурсу (зазначеного у п. 4.1. цього запиту) - із зазначенням:

4.2.1. Загальної суми виділених (перерозподілених) коштів на об`єкти охорони здоров`я, назв об`єктів охорони здоров`я, суми та призначення виділених коштів по кожному такому об`єкту;

4.2.2. Загальної суми виділених (перерозподілених) коштів для ВПО, суми та конкретного призначення для ВПО;

4.2.3. Загальної суми виділених (перерозподілених) коштів для сектору безпеки, назв об`єктів (суб`єктів) «сектору безпеки», суми та призначення виділених коштів по кожному такому об`єкту (суб`єкту).

Відповідач листом від 23.10.2023 № ЗВГ-ВИХ-1061/0/23 надіслав наступну відповідь:

«…Щодо підтвердження надсилання вказаного доручення повідомляємо, що листування та надсилання офіційних документів районним військовим адміністраціям, міським, селищним, сільським рад та територіальним громадам здійснюється виключно через систему електронного документообігу (СЕВ ОВВ) після накладання керівництвом обласної військової адміністрації резолюції в електронній формі. Підтвердженням факту доведення вказаного доручення до виконавців є також інформація про його виконання. Зазначене доручення є внутрішньоорганізаційним документом. Проте, зважаючи на значний суспільний інтерес, інформацію про документ було доведено до відома населення на офіційній сторінці обласної військової адміністрації в соціальній мережі Фейсбук. На Ваш запит надаємо копію доручення начальника ЛОВА від 21.09.2023 № 44/0/6-23ВА та інформацію, отриману від територіальних громад щодо аналізу оголошених та запланованих закупівель розпорядниками бюджетних коштів на предмет їх доцільності та пріоритетності. Копії запитуваних матеріалі розміщено на Google Диску та доступні для ознайомлення за посиланням: http://surl.li/mkfcs . Інформацію щодо перерозподілу фінансового ресурсу та змін в межах обласних цільових програм висвітлено на офіційному сайті за посиланням: https://loda.gov.ua/allDocuments...».

Не погодившись із такою відповіддю, позивач звернувся до суду.

У подальшому після відкриття провадження у даній справі відповідач листом від 15.11.2023 № ЗВГ-ВИХ-1165/0/23 додатково на запит ОСОБА_1 від 16.10.2023 повідомив заявнику наступне:

«… Щодо пункту 3 Запиту надаємо копії листів, отриманих Львівською обласною військовою адміністрацією щодо скасованих запланованих закупівель та документу про розірвання договору у форматі надісланому територіальними громадами.

Щодо пункту 4 Запиту надаємо копію розпорядження начальника Львівської обласної військової адміністрації від 12.10.2023 № 959/0/5-23ВА «Про внесення змін до показників обласного бюджету Львівської області на 2023 рік» (далі - Розпорядження).

Зазначеним розпорядженням зменшено обсяги видатків обласного бюджету на суму 37,9 млн гривень. А саме:

> На Програму капітального будівництва об`єктів соціально-культурного та житлово-комунального призначення:

- на проведення реконструкцій футбольного поля зі штучним покриттям та заміни освітлення КЗ ЛОР «Львівський фаховий коледж спорту» на суму 6,9 млн гривень;

1.0 біатлонного стрільбища, лижероллерних трас ЛОЦОП м. Новояворівськ 1,0 млн гривень;

> В межах реалізації Програми розвитку фізичної культури та спорту Львівщини на 2021-2025 роки для будівництва спортивного комплексу в м. Кам`янка-Бузька на 30,0 млн гривень.

Крім цього, зазначеним розпорядженням, кошти перерозподілено та збільшено видатки на:

Об`єкти охорони здоров`я:

- проведення реконструкції будівлі КНП ЛОР «Львівського обласного госпіталю ветеранів війн та репресованих імені Ю. Липи», який сьогодні є одним з основних закладів для лікування та реабілітації учасників бойових дій 17,0 млн гривень;

- проведення реконструкції будинку «Львівське обласне бюро судово - медичної експертизи» на 6,0 млн гривень;

- реставрацію корпусу № 1 КНП «Ходорівська міська лікарня» на 2,0 млн гривень;

Проведення капітальних ремонтів, відновлення та модернізацію об`єктів для розміщення внутрішньо переміщених осіб:

- капітальний ремонт гуртожитку Боринського професійного ліцею в обсязі 5,5 млн гривень;

- капітальний ремонт приміщень гуртожитку Державного навчального закладу «Вище професійне училище № 8 м. Стрия» - 3,0 млн гривень;

- капітальний ремонт навчально-практичних центрів ДПТНЗ «Сокальський професійний ліцей» - 0,3 млн гривень;

- капітальний ремонт ДНЗ «Новояворівське вище професійне училище» - 0,2 млн гривень;

- проведення реконструкцій ЗОШ І-ІІІ ступенів с. Батятичі - 0,5 млн гривень;

> У межах Комплексної програми «Безпечна Львівщина» на придбання майна інженерно-аеродромної, автомобільної, авіаційно-технічної служб та служби зв`язку для військової частини, придбання, встановлення програмно-апаратних комплексів та сигнально-гучномовних пристроїв для оповіщення у сумі 3,4 млн гривень. …

Копії запитуваних матеріалів розміщено на Google Диску та доступні для ознайомлення за посиланням: http://surl.li/neqis. …».

Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує наступні правові норми.

Стаття 34 Конституції України встановлює, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі Закон №2939-VI).

Так, відповідно до ст. 1 Закону №2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації (стаття 2 Закону №2939-VI).

Статтею 3 Закону № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до ст. 5 Закону № 2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно з ст. 12 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Положенням п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 5) юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (ч. 4 ст. 13 Закону № 2939-VI).

Відповідно до ст. 14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Частина 5 ст. 19 Закону №2939-VI передбачає, що запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

У відповідності до ч. 1 ст. 20 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 22 Закону №2939-VI відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником (ч. 3 ст. 22 Закону №2939-VI).

Рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (стаття 23 Закону №2939-VI).

Отже, усі мають право звертатись із інформаційними запитами до суб`єктів владних повноважень та інших розпорядників публічної інформації. Запит може надаватися у письмовій формі чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Розпорядник інформації у свою чергу зобов`язаний надати відповідь на запит не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Проте, строк може бути продовженим у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних. Також запитувачу інформації забезпечено право на оскарження дій або бездіяльності розпорядника інформації.

Суд зауважує, що позивач у запиті від 16.10.2023 просив запитувану інформацію надати у електронній формі.

Електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною (стаття 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV).

Судом встановлено, що відповідач інформацію на п. 1 та 2 запиту надав шляхом розміщення копій запитуваних документів на Google Диску та надання позивачу для ознайомлення посилання: http://surl.li/mkfcs та повідомив про це позивача листом від 23.10.2023. Також запитувану інформацію на п. 3, 4 запиту відповідач надав у листі від 15.11.2023 та шляхом розміщення копій запитуваних документів на Google Диску та надання позивачу для ознайомлення посилання: http://surl.li/neqis. .

Із приводу цього, суд зауважує, що Google Диск це сховище даних, яке належить компанії Google Inc., що дозволяє користувачам зберігати свої дані на серверах у хмарі і ділитися ними з іншими користувачами в Інтернеті. Google Диск простір для зберігання файлів і роботи з ними. Він дозволяє працювати над документами одночасно з іншими користувачами.

Отже, з врахуванням наведеного доступ до Google Диску, мають лише ті особи, які перейшли за певним посиланням, що у свою чергу обмежує доступ до нього іншим особам.

Таким чином, судом встановлено, що на запит позивача обласною державною адміністрацією забезпечено надання позивачу запитуваної інформації у електронній формі шляхом створення копій визначеної групи документів на Google Диску окремо для позивача та надання йому коду-посилання для доступу до цієї інформації.

Також суд погоджується із відповідачем, що розпорядник публічної інформації може (і має обов`язок) надати тільки ту публічну інформацію, яку він з огляду на свій правовий статус створив, яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації, і якою він (розпорядник) володіє. Розпорядник може надати ту інформацію, яка вже існує і заздалегідь зафіксована на будь-яких носіях.

Пунктом 8 частини першої статті 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Із наведеної правової норми слідує, що для закриття провадження у справі з наведеної підстави необхідна сукупність таких фактів: самостійне виправлення суб`єктом владних повноважень оскаржуваних порушень; відсутність підстав вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких рішень, дій чи бездіяльності протиправними.

Суд зауважує, що надання додаткової інформації позивачу у цій справі є належним способом виправлення суб`єктом владних повноважень допущеного порушення в частині повідомлення позивача у листі від 23.10.2023 про те, що «…Інформацію щодо перерозподілу фінансового ресурсу та змін в межах обласних цільових програм висвітлено на офіційному сайті за посиланням: https://loda.gov.ua/allDocuments...» - відповідь на п. 3, 4 запиту від 16.10.2023.

Відтак порушене право позивача відновлене та відсутня необхідність визнання дій відповідача протиправними після такого виправлення.

Враховуючи наведені обставини, висновки суду та застосовані правові норми, суд вважає, що провадження у справі належить закрити у зв`язку із виправленням суб`єктом владних повноважень допущеного порушення.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

У позовній заяві позивач просив стягнути на його користь витрати на правничу допомогу, повідомивши, що «… Станом на момент пред`явлення позову судові витрати складаються із судового збору та попередньої суми витрат на правову допомогу у розмірі 5 (п`ять) тисяч гривень…».

20.11.2023 через систему «Електронний суд» представник позивача надіслав заяву, у якій також просив суд закрити провадження у справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України та стягнути із відповідача судові витрати сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу у сумі 6000,0 грн.

Відповідач 20.11.2023 через систему «Електронний суд» надіслав заперечення проти даного клопотання, наголосивши на неспівмірності суми таких витрат та зазначив, що норми КАС України не містять положень про стягнення витрат із відповідача при закритті провадження у справі.

Розглянувши заяви представників сторін, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 140 КАС України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Як слідує з матеріалів справи та висновків суду, відповідач виправив допущене порушення після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, оскільки фактично закриття провадження у справі відбулось у зв`язку із виправленням відповідачем допущеного ним порушення після відкриття провадження у справі, відтак витрати на правничу допомогу мають бути компенсовані позивачу відповідачем.

Щодо розміру заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст.134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.ч.2, 3 ст.30 вищевказаного Закону).

Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Але, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо однак, вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Між позивачем та адвокатом Золотухіним Олександром Олександровичем укладений договір-доручення про надання правової допомоги від 26.10.2023, предметом якого є надання правової допомоги у представленні інтересів замовника під час розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації.

До заяви позивачем доданий розрахунок розміру правової допомоги у адміністративній справі № 380/25282/23, відповідно до якого адвокат надав позивачу наступні послуги:

- вивчення та правовий аналіз матеріалів, що є предметом позову, правова консультація ОСОБА_1 - 2 год. 3000,0 грн.;

- підготовка процесуальних документів по справі (позову) - 2 год. 3000,0 грн.

Вартість послуг складає 6 000,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст.134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст.134 КАС України).

Суд відмічає, що відповідач заперечує щодо поданої заяви та у запереченнях вказує про те, що «…Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15). Розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 здійснювався судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін…».

Суд зауважує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Так, на думку суду, вартість за послуги консультації позивача та підготовки процесуальних документів є завищеними, оскільки фактично позов складається з викладу обставин справи, норм законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та судової практики. Тобто підготовка позовної заяви та заяви не потребували багато часу, що свідчить про завищення суми витрат, які підлягають сплаті за вказані послуги.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сума витрат на послуги адвоката в розмірі 6000 грн. є надмірною, не відповідає критерію розумності їхнього розміру, обсягу фактично наданих послуг та їх складності, а тому суд присуджує на користь позивача витрати в розмірі 1000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 142, 183, 238, 239, 248, 256, 293-295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву про закриття провадження задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій зобов`язання вчинити дії закрити.

Повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн 88 коп на підставі квитанції № 0078-6468-2127-0917 від 26.10.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Львівської обласної державної адміністрації (, адреса: 79000, м. Львів, вул. Винниченка, 18) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,0 (одна тисяча) грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМорська Галина Михайлівна