Справа № 500/5607/23
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5607/23

21 листопада 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. розглянувши у письмовому провадження в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - Відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - Відповідач 2), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - Відповідач 3) в якому, із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 26.05.2023 р. №2339/03-16 в частині відмови ОСОБА_1 в підтвердженні пільгового стажу роботи за період з 02.01.1990 по 31.12.1999;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 20.06.2023 року № 96 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на підставі пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди його роботи з 02.01.1990 по 31.03.2000 в Колгоспі ім. Івана Франка та Аграрно-акціонерному господарстві ім. Івана Франка та з 01.04.2000 по 01.08.2011, з 22.07.2013 по 03.12.2013, з 01.04.2014 по 18.12.2015, з 14.03.2016 по 01.06.2016 в Приватному агропромисловому підприємстві «Полівці»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 02.05.2023.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено те, що ОСОБА_1 , у зв`язку з досягненням віку 55 років, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, 02.05.2023 та 12.06.2023 звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Однак, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, рішенням №96 від 09.05.2023 та Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, рішенням №96 від 20.06.2023 відмовили у призначенні даної пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. Відмова аргументована тим, що страховий стаж особи становить 34 роки 11 місяців 27 днів. Пільговий стаж позивача, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах становить 0 років 03 місяці 0 днів, що є меншим за необхідний 20 років, отже, підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах немає.

Позивач не погоджується із прийнятими рішеннями відповідачів, вказує на те, що він має достатній пільговий стаж роботи, а відповідач періоди роботи з 02.01.1990 по 31.03.2000 в колгоспі ім. І.Франка та Аграрно-акціонерному господарстві ім. Івана Франка, а також періоди з 01.04.2000 по 01.08.202011, з 22.07.2013 по 03.12.2023, з 01.04.2014 по 18.12.2015 та з 14.03.2016 по 01.06.2016 в ПАП «Полівці» протиправно не зарахував.

Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, оскільки вказаний період роботи позивача трактористом, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах (1999 і по 2016) підтверджується відповідними записами в трудовій книжці.

З огляду на викладене, вважає, що відповідачами було порушено його право на призначення такої пенсії відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Тому, позовні вимоги просить задовольнити.

Ухвалою суду від 07.09.2023 позовну заяву залишено без руху.

08.09.2023 представник позивача надіслав до суду клопотання про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 15.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено у справі судове засідання на 01.11.2023.

21.09.2023 представник Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

02.10.2023 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги не визнає та вказує, що пільговий стаж позивача не є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. До пільгового стажу, для призначення пенсії позивачу згідно підпункту 3 п.2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) зараховано лише період роботи з 01.01.2000 по 31.03.2000. Вважає прийняте ним рішення щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах законним та таким, що не порушує права і свободи позивача.

Протокольною ухвалою суду без виходу в нарадчу кімнату від 01.11.2023 розгляд справи відкладено на 21.11.2023.

06.11.2023 представник позивача надіслав на адресу суду заяву про уточнення позовних вимог.

Представник Відповідача 3 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Від представника позивача 20.11.2023 на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, позивач, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), після досягнення віку 55 років, 02.05.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до якої додав відповідні документи на підтвердження пільгового стажу роботи.

Органи Пенсійного фонду України з 01.04.2021 застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Рішенням Головного управління ПФУ у Київській області (Відповідач 2) від 09.05.2023 року № 96 (надалі - Рішення 1) Позивачу було відмовлено у призначені пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У відповідь на вказану заяву позивачу листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 02.05.2023 надіслано рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 23.05.2023 №2339/03-16, яким ОСОБА_1 відмовлено в підтвердженні пільгового стажу для призначення пенсії згідно підпункту 3 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В оскаржуваному рішенні, зокрема, вказано, що в представленій на розгляд комісії копії книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника є відомості про роботу ОСОБА_1 з 1990 по 2000. В 1990, 1991, 1992,1997 - зазначено тракторист, у решті роках - знаки повтору. Записи в книзі обліку трудового стажу не завірені печатками господарства для підтвердження достовірності зазначених даних.

Проведено перевірку первинних документів (книг обліку трудового стажу і заробітку колгоспника та книг обліку розрахунків по оплаті праці), які знаходяться на зберіганні в Білобожницькій сільській раді.

Відповідно до довідки Білобожницької сільської ради від 17.02.2023 №29 ОСОБА_1 у період з 02.01.1990 по 31.03.2000 працював в ААГ ім. Івана Франка трактористом.

Облік трудового стажу за період роботи в колгоспі ім. Івана Франка вівся в книзі обліку трудового стажу (пронумерована, не прошнурована), на титульній сторінці якої не зазначено для якої категорії працівників вона заведена. На сторінці 139 даної книжки є відомості про роботу позивача з 1990 року по 2000 рік трактористом.

Нарахування заробітної плати за весь період роботи в господарствах проведено в книгах обліку розрахунків по оплаті праці, на титульних сторінках яких не зазначено для якої категорії працівників вони заведені. У перевірених відомостях про заробітну плату посада не вказана.

В ході перевірки інших документів, які б підтверджували факт роботи на посаді тракториста, не представлено. Протоколи засідання правління та членів колгоспу відсутні.

Облік робочого часу та заробітної плати у колгоспах вівся по 2-х видах книг: книги обліку праці і розрахунків з членами колгоспу (порічні) та книги трудового стажу. Щорічні книги обліку праці і розрахунків з членами колгоспу велись за категоріями колгоспників (адмінперсонал, механізатори, доярки і ін.), в них кожного місяця вносились записи про кількість відпрацьованих людино-днів та суму нарахованої заробітної плати. В кінці року ці дані підсумовувались і переносились в книги трудового стажу. Тому саме щорічні книги обліку праці і розрахунків з членами колгоспу можуть вважатися первинними документами, що підтверджують стаж роботи.

Таким чином, документами поданими на розгляд комісії та актом перевірки первинних документів не підтверджено факт роботи заявника з 02.01.1990 по 31.12.1999 на посадах та роботах, які зараховуються до стажу роботи, які дають право на пенсію відповідно до підпункту 3 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Підтверджено лише період роботи з 01.01.2000 по 31.03.2000 як пільговий стаж для призначення пенсії згідно пп.3 п.2 ст.114 ЗУ №1058-IV.

12.06.2023 позивач повторно звернувся до Відповідача 1 із проханням призначити йому пенсію на пільгових умовах на основі положення п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак, Рішенням Головного управління ПФУ в Рівненській області (Відповідач 3) від 20.06.2023 року № 96 (надалі - Рішення 3) Позивачу повторно було відмовлено у призначені пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно Рішення 1 та Рішення 3 вбачається, що на момент звернення Позивача за призначенням пенсії на пільгових умовах він досяг віку 55 років 2 місяці, а його загальний страховий стаж становить 34 роки 9 місяців 14 днів, що не оспорюється сторонами по справі, однак пільговий стаж відсутній так як згідно поданих Позивачем документів не доведено, що Позивач пропрацював на посаді «тракторист-машиніст» не менше 20 років.

Незарахованими зазначаються періоди роботи позивача з 02.01.1990 по 31.03.2000 в Колгоспі ім. Івана Франка та Аграрно-акціонерному господарстві ім. Івана Франка; з 01.04.2000 по 01.08.2011; з 22.07.2013 по 03.12.2013; з 01.04.2014 по 18.12.2015; з 14.03.2016 по 01.06.2016 в Приватному агропромисловому підприємстві «Полівці».

Позивач не погоджується з такими рішеннями суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним та таким, що порушує його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України: основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом в частини першої статті 13 Закону №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи:

з 01 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців.

Аналогічні умови призначення пенсії трактористам-машиністам на пільгових умовах визначені пунктом 3 частини другої статті 114 Закону №1058-IV.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №7. Так до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Трактористи-машиністи допоміжних сільських господарств, які не мають самостійного балансу і знаходяться в складі промислових, будівельних та інших підприємств і організацій, мають право на пільгову пенсію при виконанні умов, передбачених наведених вище умов. Трактористам-машиністам, постійно зайнятим на причіпних і стаціонарних установках і агрегатах, пенсії призначаються на загальних підставах. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону N 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном (пункт 20 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Також якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

З оскаржуваного рішення вбачається, що Відповідач 2 та Відповідач 3 відмовив ОСОБА_1 в підтвердженні пільгового стажу за період його роботи з 02.01.1990 по 31.03.2000 в колгоспі імені Івана Франка через відсутність первинних документів, які б підтверджували факт роботи позивача на посаді тракториста, що в подальшому вплине на можливість призначення йому пенсії на пільгових умовах.

Предметом доказування у цій справі є наявність обставин, які підтверджують факт роботи позивача у спірний період саме трактористом, тобто за професією і виконуваною роботою, що дають право на пенсію на пільгових умовах відповідно до підпункту 3 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судом досліджено, що в записах трудової книжки позивача НОМЕР_1 дійсно зазначені спірні періоду роботи ОСОБА_1 на посаді тракториста з 02.01.1990 по 31.03.2000 вколгоспі імені Івана Франка.

Згідно довідки архівного відділу Чортківської РДА від 15.02.2021 р. № 143 колгосп ім. Івана Франка, згідно протоколу загальних зборів членів колгоспу від 23.02.1992 р. за № 1 реорганізовано в Аграрно-акціонерне господарство ім. Івана Франка, яке 31.01.2005 року ліквідовано. Документи ліквідованого господарства знаходяться на зберіганні в Біліобожницькій сільській раді.

Відповідно до довідки Біліобожницької сільської ради від 17.02.2023 р. № 29 Позивач у період з 02.01.1990 по 31.03.2000 працював в ААГ ім. І.Франка трактористом.

Також на розгляд Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивачем було надано довідку №60 від 04.05.2023, видану Полівецьким старостинським округом Білобожницької сільської ради, з якої вбачається, що ОСОБА_1 з серпня 1989 року по 231.12.1989 працював у колгоспі «ААГ ім.І.Франка», а також довідки №59 від 04.05.2023 та №107 від 18.08.2023, видані Полівецьким старостинським округом Білобожницької сільської ради, відповідно до якої ОСОБА_1 з 1990 по 31.03.2000 працював трактористом у колгоспі імені Івана Франка.

Таким чином, спірний період роботи позивача на посаді тракториста з 02.01.1990 по 31.03.2000 в колгоспі імені Івана Франка підтверджується відповідними належним чином оформленими записами його трудової книжки та довідками, виданими Полівецьким старостинським округом Білобожницької сільської ради.

Оскільки Комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії вже підтверджено період роботи з 01.01.2000 по 31.03.2000 як пільговий стаж для призначення пенсії згідно підпункту 3 пункту 2 статті 114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тому, додаткового підтвердження у судовому порядку даний період роботи позивача не потребує.

Тому, в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Поряд з цим, суд також не погоджується з твердженням відповідачів що до страхового стажу Позивача не зараховано періоди, що зазначено в трудовій книжці НОМЕР_1 від 20.03.2002 р., оскільки трудова книжка заповнена пізніше прийняття на роботу (наказ про прийняття від 15.10.1989 р.).

Згідно із статтею 62 Закону №1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пунктів 2, 6, 8, 13, 14 Положення № 310 відповідальність за організацію по веденню, обліку, зберіганню і видачу трудових книжок покладається на голову колгоспу, а відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа. Аналогічні вимоги щодо ведення трудових книжок містяться в Інструкції № 58 (пункти 1, 2, 7).

З вище наведених норм права слідує, що Позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто Позивачем. Більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу Позивача за спірний період.

При цьому суд також критично оцінює покликання відповідача на те, що записи в книзі обліку трудового стажу і заробітку колгоспника не завірені печатками господарства, на її титульній сторінці та на титульних сторінках книг обліку розрахунків по оплаті праці не зазначено для якої категорії працівників вони заведені, а у відомостях про заробітну плату не вказана посада.

З цього приводу суд вказує, що відповідальність за заповнення та ведення звітних та облікових документів працівників, бухгалтерських документів, за зазначення у них передбачених законодавством відомостей несе суб`єкт господарювання, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення тієї чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для не зарахування зазначеного періоду до страхового стажу позивача, оскільки право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних.

Зважаючи на викладене, суд констатує, що працевлаштування позивача за посадою тракториста у спірний період підтверджене відповідними записами у трудовій книжці та іншими належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи.

Щодо твердження відповідачів про те, що довідка ПАП «Полівці» №7 від 02.03.2023 не відповідає вимогам додатку № 5 до Порядку, а саме, не містить підписи начальника відділу кадрів та головного бухгалтера, суд зазначає наступне.

Оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації здійснено з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист та вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах, суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування трудового стажу позивача, підтверджений довідкою №7 від 02.03.2023, виданої ПАП «Полівці».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 15.10.1988 прийнятий на роботу в колгосп ім. Івана Франка, з 02.01.1990 переведений в тракторну бригаду трактористом-комбайнером, а з 01.04.2000 переведений в ПАП «Полівці».

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи архівних довідках.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача 1 призначити йому пенсію за віком з 02.05.2023, суд зазначає наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст.45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Суд бере до уваги, що позивач досягнув віку необхідного для призначення пільгової пенсії 03.02.2023, а звернувся за призначенням пільгової пенсії - 02.05.2023.

Отже, керуючись п.1 ч.1 ст.45 ЗУ №1058-IV, суд вважає, що пенсія позивачу має бути призначена з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на підставі пункту 3 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи з 02.01.1999 по 31.12.2000 в колгоспі імені Івана Франка та періоди роботи з 01.04.2000 по 01.08.2011, з 22.07.2013 по 03.12.2013, з 01.04.2014 по 18.12.2015, з 14.03.2016 по 01.06.2016 в Приватному агропромисловому підприємстві "Полівці" та призначити позивачу пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 04.02.2023.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позовних вимог та згідно із ст.139 КАС України судові витрати позивача, сплачені згідно квитанції підлягають стягненню пропорційно на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в сумі 2147,20 грн. та за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в сумі 1073,60грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 26.05.2023 №2339/03-16, про відмову ОСОБА_1 в підтвердженні пільгового стажу роботи за період з 02.01.1990 по 31.12.1999.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №96 від 20.06.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на підставі пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи з 02.01.1990 по 31.12.1999, з 01.04.2000 по 01.08.2011, з 22.07.2013 по 03.12.2013, з 01.04.2014 по 18.12.2015, з 14.03.2016 по 01.06.2016.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 04.02.2023.

6. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору сплаченого при поданні позову в сумі 2147 грн 20 коп.

8. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду Укранїи в Рівненській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору сплаченого при поданні позову в сумі 1073 грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 21 листопада 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

- Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Ярославська, 40,м. Київ 71,04071 22933548);

- Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Борисенка Олександра, 7,м. Рівне,Рівненська область,33028 21084076);

Головуючий суддя Осташ А.В.