Справа № 480/5119/23
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2023 р. Справа № 480/5119/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач-1, ГУ ПФУ в Херсонській області), в якій просила:
2) зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувати до пільгового стажу роботи позивача за Списком №1 період роботи з 16.12.1999 року по 25.07.2001 року на посаді «прибиральник виробничих приміщень виробництва №5» Шосткинського казенного заводу «Імпульс»;
3) зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області призначити позивачу пенсію на пільгових умовах (список №1) зі зменшенням пенсійного віку, з дня подання заяви 08 травня 2023 року, відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Ухвалою суду від 31.05.2023 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Крім того, вказаною ухвалою до участі у розгляді справи залучено як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач-2, ГУ ПФУ в Сумській області) та встановлено відповідача строк для подання відзиву на позовну заяву. Також, цією ухвалою у відповідачів витребовувалися додаткові докази у справі.
Від ГУ ПФУ в Херсонській області надійшов відзив на позовну заяву (а.с.34-36), в якому представник відповідача-1 просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його необґрунтованістю. Так, вказав, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, вік позивача становив 50 років 10 місяців 20 днів, страховий стаж: 27 років 2 місяці 29 днів, при цьому для права Управлінням враховано з урахуванням стажу за Списком 1 - (5 років) - 32 роки 2 місяці 29 днів. Пільговий стаж особи за Списком №1 становить 5 років 7 місяців 26 днів, а саме: з 29.10.1990 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 09.03.1995, з 29.03.1995 по 31.12.1995, з 01.01.1996 по 06.07.1996, з 26.07.2001 по 30.07.2001.
Щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 16.12.1999 по 25.07.2001, у відзиві вказав, що при зверненні надано дві копії наказів про атестацію підприємства, а саме: наказ № 540 від 15.12.1994 та наказ № 229 від 26.07.2001.
Відповідно до п.4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442, атестація на підприємстві проводиться атестаційною комісією підприємства, установи або організації, у строки, визначені у колективному договорі, але не рідше ніж раз на п`ять років.
Також ГУ ПФУ в Херсонській області та ГУ ПФУ в Сумській області було подано витребувані докази (а.с.40-93).
Втім ухвалою суду від 28.06.2023 у відповідачів було додатково витребувано пояснення з належним чином завіреними копіями доказів щодо підстав неврахування до пільгового стажу періоди роботи позивача згідно форми РС-право, зокрема, з 07.07.1996 по 31.12.1996, з 01.01.1997 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 25.07.2001 (а.с.94), на виконання вимог якої ГУ ПФУ в Херсонській області надіслало до суду копії документів, доданих позивачем до заяви про призначення пенсії, довідку із зазначенням періодів роботи позивача по формі РС-право та пояснення, в якому не було вказано запитувані пояснення, тому такі пояснення з підтвердженням відповідними доказами було витребувано потворно ухвалою суду від 06.07.2023 (а.с.132), а в подальшому й ухвалою суду від 07.11.2023 (а.с.139).
Так, на виконання вимог ухвали суду від 06.07.2023 представник ГУ ПФУ в Сумській області надав пояснення, в якому вказав, що пільговий стаж особи за Списком №1 становить 05 років 07 місяців 26 днів, враховано згідно довідки №237 від 20.04.2023 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої Державним підприємством Шосткинський завод Імпульс та довідки №144 від 25.04.2023, виданої Державним підприємством Шосткинський завод Зірка з урахуванням фактично відпрацьованого часу та з врахуванням перерв в атестації та періодів перебування у відпустках без збереження зарплати за 1997-2000 роки. Не враховано до пільгового стажу роботи за Списком №1 період роботи з 16.12.1999 р. по 25.07.2001 р. в зв`язку з перервою в атестації робочого місця. За доданими документами страховий стаж роботи складає 32 роки 02 місяці 29 дні, з урахуванням пільгового стажу по Списку № 1 - 05 років 07 місяців 26 днів, зарахований по 30.07.2001. За наданими документами ОСОБА_1 буде мати право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 зі зниженням пенсійного віку на 6 років 8 місяців з 16.10.2025.
На виконання вимог ухвали суду від 07.11.2023 представником ГУ ПФУ в Херсонській області було надано пояснення (а.с.143-144,148-149), в якому серед іншого, зазначено, що відповідно до довідки №237, атестація робочих місць вперше проведена 15.12.1994 (наказ про результати атестації робочих місць за умовами праці №540 від 15.12.1994). Згідно із пунктом 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, тобто дана атестація діяла до 14.12.1999. Згідно довідки №237 та доданих документів наступна атестація робочих місць проведена 26.07.2001 (наказ про результати атестації робочих місць за умовами праці №229 від 26.07.2001). Отже, період роботи з 14.12.1999 по 25.07.2001 не враховано до пільгового стажу позивача за Списком №1 у зв`язку з перервою в атестації робочого місця.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення 50 років 10 місяців, звернулася до ГУ ПФУ в Сумській області із електронною заявою від 08.05.2023 про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 (а.с.8, 50зворот, 81, 100).
За наданими документами ОСОБА_1 буде мати право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком 1 зі зниженням пенсійного віку на 6 років 8 місяців з 16.10.2025.
Також у рішенні вказано, що страховий стаж особи: 27 років 2 місяці 29 днів, при цьому для права враховується стаж за Списком 1 - (5 років) 32 роки 2 місяці 29 днів.
Не погодившись з вказаним рішенням відповідача-1 від 16.05.2023, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
За правилами п. 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV від 09.07.2003 в редакції чинній до 01.01.2018, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: серед іншого, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Згідно з пунктом "а" статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон України Про пенсійне забезпечення, у редакції чинній до прийняття Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII (далі - Закон №213-VIII від 02.03.2015) віковий ценз для жінок збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу, за яким жінки, дати народження яких припадали у період з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року набували право на пенсію по досягненню 47 років 6 місяців.
Закон №213-VIII від 02.03.2015 набув чинності з 01.04.2015.
Таким чином, і після набуття чинності нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 правила призначення пенсій за Списком №1 регламентувались п. а ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII від 03.10.2017 (далі - Закон №2148-VIII від 03.10.2017), яким текст Закону №1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно з частиною 1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV (у редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року.
У силу спеціальної вказівки у Законі №2148-VIII від 03.10.2017 наведені вище норми закону підлягали застосуванню з 01.10.2017.
Таким чином, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом "а" статті 13 Закону №1788-XII у редакції Закону №213-VIII від 02.03.2015 та пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017 схожими за змістом.
Водночас рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), зокрема, статтю 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VIII.
Стаття 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VIII, визнана неконституційною, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Застосуванню підлягає стаття 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам."
Таким чином, з 23.01.2020 в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: пункт "а" статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 у редакції до внесення змін Законом №213-VIII від 02.03.2015, та пункт 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 у редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017.
Отже, суд зазначає, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають саме норми Закону України Про пенсійне забезпечення з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Зазначена позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20.
Відносно позивача правила зазначених вище Законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 45 років за ст.13 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII та 47 років 6 місяців за п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII, а також застосування відповідної норми щодо вікового цензу під час призначення пенсії із зменшенням віку (ст.12 Закону України Про пенсійне забезпечення" (55років - для жінок), а не ст.26 Закону №1058-IV (60років) .
При цьому, як встановлено судом, ГУ ПФУ в Херсонській області, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1 рішеннями від 16.05.2023, вказує, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії саме відповідно до ч.2 ст.114 Закону №1058-IV.
Водночас, приписи частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, на підставі яких відмовлено позивачу у призначенні пенсії, є аналогічними за змістом нормі Закону України Про пенсійне забезпечення (пункт а частини 1 статті 13), яка визнана такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) згідно рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020.
Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Критерії законності рішення (діяння, тобто управлінського волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.
З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування "поза будь-яким розумним сумнівом", у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування "баланс вірогідностей".
При цьому, суд звертає увагу на те, що у рішенні від 23.01.2020 №1-р/2020 Конституційний Суд України, визнаючи такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти б - г статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення зі змінами, внесеними Законом №213-VIII вказав (п.4.4), що особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону №1788 у редакції до внесення змін Законом № 213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи, суд констатує, що обрані відповідачем-1, у цьому випадку, мотиви вчинення владного управлінського волевиявлення не враховують правила розв`язання колізій між чинними актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на користь невладного суб`єкта - приватної особи (тобто на користь позивача).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для позивача закону, зокрема, Закону України Про пенсійне забезпечення із врахуванням прийнятого Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020, тобто у редакції до внесення змін Законом №213-VIII від 02.03.2015, саме на підставі якого позивач просила призначити їй пенсію.
Щодо підстав для відмови у призначенні пенсії позивачу за Списком №1, вказаних ГУ ПФУ в Херсонській області у рішенні від 16.05.2023, щодо доводів про відсутність пільгового стажу 7років 6 місяців, суд зазначає наступне.
Як за приписами п.а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення так і п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV обов`язковими умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 із зниженим віком, є досягнення відповідного віку, зайнятість протягом повного робочого дня, відповідність назви професії чи посади, за якою працювала особа, назвам, вказаним у Списку виробництві, робіт, професій і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, чинному на період роботи працівника, атестація робочого місця у період після 21.08.1992 відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442.
Тобто за вказаними нормами (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020), якщо особа на день звернення, в цьому випадку 08.05.2023, яка досягла 45 років, та має необхідний стаж роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, має право на призначення пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.
Судом згідно записів у трудовій книжки позивача (а.с.65-74, 111-120) встановлено, що позивач 29.10.1990 прийнята на роботу у Шосткинський завод "Зірка", який у подальшому було перейменовано в Шосткинський завод "Зірка", де пропрацювала до 09.03.1995. 29.03.1995 прийнята в Державне підприємство "Шосткинський казенний завод "Імпульс" та Державне підприємство "Шосткинський завод "Імпульс", де у спірний період 29.03.1995 прийнята на виробництво №5 прибиральником виробничих приміщень, а 30.07.2001 - звільнена за власним бажанням (записи №№4, 6).
При цьому період роботи позивача у Шосткинський завод "Зірка" з 29.10.1990 по 09.03.1995 відповідачем-1 було зараховано у повному обсязі 4 роки 4 місяці (а.с.52,57) з урахуванням довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, виданої Державним підприємством "Шосткинський завод Зірка" №144 від 25.04.2023 (а.с.52).
Вказана довідка видана на підставі особової картки форми №Т-2а, наказів по підприємству, наказу про результати атестації №540 від 15.12.1994р. (вперше проведена), №229 від 26.07.2001.
Втім ГУ ПФУ в Херсонській області, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1 рішенням від 16.05.2023, вказує, що пільговий стаж особи за Списком №1 становить 5 років 7 місяців 26 днів, врахований згідно довідки Державного підприємства Шосткинський завод Імпульс №237 від 20.04.2023 та довідки №144 від 25.04.2023, виданих з урахуванням фактично відпрацьованого часу та з врахуванням перерв в атестації.
У відзиві (а.с.34-36) та у додаткових поясненнях (а.с.143-144) представник ГУ ПФУ в Херсонській області вказує, що відповідно до довідки №237 атестація робочих місць вперше проведена 15.12.1994 (наказ про результати атестації робочих місць за умовами праці №540 від 15.12.1994). Згідно із пунктом 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, тобто дана атестація діяла до 14.12.1999. Згідно довідки №237 та доданих документів наступна атестація робочих місць проведена 26.07.2001 (наказ про результати атестації робочих місць за умовами праці №229 від 26.07.2001). Отже, період роботи з 14.12.1999 по 25.07.2001 не враховано до пільгового стажу позивача за Списком №1 у зв`язку з перервою в атестації робочого місця.
Разом з тим, згідно ст.62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За правилами п.п.1,2,20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок від 12.08.1993 №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1). У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (п.2). У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п.20).
Тобто, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Пунктом 3, 4.6 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих, місць за умови праці після 21.08.1992. Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів.
Матеріалами справи підтверджено, що атестація робочих місць на Державному підприємстві Шосткинський завод Імпульс вперше було проведено в 1994р. та затверджена наказом від 15.12.1994 (а.с.18-23), а чергова атестація було проведена лише в 2001р., яка затверджена наказом №229 від 26.07.2001 (а.с.121,21-23), тобто більше ніж через 5 років після попередньої атестації робочих місць. У зв`язку з чим відповідач не зараховує до пільгового стажу позивача за Списком №1 період роботи у Державному підприємстві Шосткинський завод Імпульс з 14.12.1999 по 25.07.2001 у зв`язку з перервою в атестації робочого місця.
Крім того, згідно з п. 1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою КМ України №442 від 01.08.1992 (далі - Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Пунктом 10 Порядку №442 передбачено, що результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
Відтак посилання ГУ ПФУ в Херсонській області на не зарахування періоду роботи з 14.12.1999 по 25.07.2001 до стажу позивача за Списком №1 у зв`язку з перервою в атестації робочого місця не є ґрунтовними та не приймаються судом до уваги.
Таким чином, враховуючи досліджені докази у справі, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 14.12.1999 по 25.07.2001 на посаді прибиральник виробничих приміщень виробництва №5 на Шосткинському заводі "Імпульс" (у подальшому - Шосткинський казенний завод "Імпульс") відноситься до посади, що передбачена Списком №1, у зв`язку з чим позивач має право на зарахування такого періоду до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1.
При цьому, щодо страхового та пільгового стажу позивача, суд вважає необхідним відмітити наступне.
Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози, тяжкої обставини або обставини, визнаної у результаті зловмисної домовленості її представника з іншою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку (частина 2 статті 78 КАС України).
Відмови від визнання таких обставин у відзиві представником ГУ ПФУ в Херсонській області не вказано, відтак, суд визнає таку обставину як визнану відповідачем-1 та такою, що не підлягає доказуванню.
Таким чином, пільговий стаж позивача, що визнаний відповдіачем-1 у рішенні від 16.05.2023 (5 років 7 місяців 26 днів) та який зараховується судом (з 14.12.1999 по 25.07.2001 на посаді прибиральник виробничих приміщень виробництва №5, з у р а х у в а н н я м фактично в і д п р а ц ь о в а н о г о часу згідно особових карток форми Т-2А (а.с.17) за загальним підрахунком складає повних 6 років.
При цьому, як вже зазначалось вище згідно ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення , з урахуванням Рішення Конституційного Суду, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону (жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років), на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.
Таким чином, враховуючи, що позивач має більше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого Списком №1 (має повних 6 років з необхідних 07 років 06 місяців), ОСОБА_1 має бути зменшено пенсійний вік виходу на пенсію на 08 років (на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи, зокрема, 06 років наявного пільгового стажу * 1 рік 4 місяці роботи = 08 років для зменшення).
При цьому, позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , на дату звернення 08.05.2023 до територіального органу ПФУ досягла 50 років 10 місяців, в той час як вік, з якого позивач має право на призначення пенсії з урахуванням п."а" ст.13 та ст.12 Закону України Про пенсійне забезпечення, з урахуванням Рішення Конституційного Суду) складає 47 років (55 років - 8років).
При цьому, суд наголошує, що у цій справі повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України Про пенсійне забезпечення та Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію.
Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Згідно п. 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
Згідно вимог ст. 85 Закону України Про пенсійне забезпечення, ч.1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку) з а м і с ц е м п р о ж и в а н н я пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що належним та цілком ефективним способом порушених прав позивача є зобов`язання саме ГУ ПФУ в Сумській області (як територіальний орган Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера) призначити, нарахувати та виплатити позивачу з 08.05.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції до внесення змін Законом №213-VIII від 02.03.2015.
Відтак, вимоги про зобов`язання саме ГУ ПФУ в Херсонській області про зобов`язання призначити позивачу таку пенсію задоволенню не підлягають.
Щодо дати призначення пенсії судом враховано, що відповідно до ч.1 ст. 44 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Відтак, суд вважає, що пенсія позивачу має бути призначена з дня звернення з 08.05.2023 (а.с.8, 50зворот, 81, 100).
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача-1 за рахунок його бюджетних асигнувань в рахунок повернення суму судового збору в розмірі 1073,60грн., сплачених позивачем за подання позовної заяви згідно квитанції (а.с.6), оскільки саме ГУ ПФУ в Херсонській області прийняло протиправне рішення, яким було відмовлено у призначенні позивачу пенсії, що стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 08.05.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції до внесення змін Законом №213-VIII від 02.03.2015, зарахувавши до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 період роботи позивача з 14.12.1999 по 25.07.2001 на посаді прибиральник виробничих приміщень виробництва №5 на Шосткинському заводі "Імпульс" (у подальшому - Шосткинський казенний завод "Імпульс").
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1073грн.60коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 22.11.2023.

Суддя І.Г. Шевченко