Справа № 753/3733/23
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 753/3733/23
У Х В А Л А

20 листопада 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Сорочка Є.О., суддів Чаку Є.В., Коротких А.Ю., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10.05.2023 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції. за участю третьої особи- Пальчика Ігоря Віталійовича заступника командира роти старший лейтенант Управління патрульної поліції в м. Києві про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10.05.2023 залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору, пропуском строку апеляційного оскарження та встановлено десятиденний строк на усунення недоліків з моменту отримання судового рішення.

Вказану ухвалу отримано скаржником 24.10.2023, однак станом на час прийняття цього судового рішення, недоліки апеляційної скарги усунуто не було, судовий збір за її подання у повному обсязі не сплачено.

У межах встановленого строку скаржник подав до суду клопотання, у яких вказав про безпідставність мотивів суду апеляційної інстанції щодо підстав відмови у поновленні строків звернення до суду, необхідності доплати судового збору та наявності ознак зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

Натомість, будь-яких інших поважних причин пропуску строку позивач не навів, доказів доплати судового збору не надав.

Так, суд вже наголошував на тому, що зважаючи спеціальний, десятиденний строк апеляційного оскарження у справах цієї категорії, посилання на ознайомлення із текстом оскаржуваного рішення 22.09.2023 не виправдовує подання апеляційної скарги більш як через 10 днів - 03.10.2023.

Окрім того, як вже зазначалося, копію оскаржуваної ухвали 16.05.2023 було направлено на адресу електронної пошти « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка вказана самим позивачем у позовній заяві, а так на цю адресу містить посилання також і апеляційна скарга.

Суд апеляційної інстанції нагошував, якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

У позовній заяві скаржником вказано електронну адресу: « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка надає можливість відправки на неї судових повісток, листів та судових рішень. Саме на цю адресу 16.05.2023 о 09:08 год судом першої інстанції надіслано копію оскаржуваного рішення. Відомостей про зміни способів комунікації або ж недоступність одного із ним позивачем до суду першої інстанції не повідомлялося.

Відтак, принаймні 16.05.2023 позивач мав дізнатися про надіслане судом повідомлення, яке містило повний текст оскаржуваного рішення. До того ж, позивач не заперечує факту того, що 10.05.2023 він знав про винесене рішення, ознайомившись із його вступною та резолютивною частиною. Однак, будь-яких відомостей про те, що позивач протягом наступних чотирьох місяців вживав будь-яких дій на отримання рішення у паперовому вигляді чи ж дій щодо його оскарження, матеріали справи не містять.

Зважаючи на це, обставини ознайомлення позивача 22.09.2023 із матеріалами справи не є такими, що виправдовують пропуск строку апеляційного оскарження, а тому наразі відсутні підстави для задоволення його клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Подібних правових висновків за аналогічних обставин дійшов Верховний Суд у постановах від 28.06.2023 у справі № № 757/48467/21-ц, від 13.04.2023 у справі № 947/26777/19, від 20.01.2023 у справі № 465/6147/18, від 30.11.2022 у справі № 759/14068/19, від 30.11.2022 у справі № 725/486/22.

Оскільки інших поважних та об`єктивних причин пропуску строку апеляційного оскарження, яким судом ще не надавалося оцінки, у поданій заяві скаржником наведено не було, то колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

У поданій заяві скаржник також вказав на безпідставність мотивів суду щодо сплати судового збору, оскільки судовий збір за подання апеляційної скарги був сплачений ним, виходячи із розміру судового збору, який був фактично сплачений у суді першої інстанції.

Проте, колегія суддів наголошує на тому, що норми чинного законодавства передбачають, що за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті, а не була фактично сплачена при поданні позовної заяви.

Окрім того, при визначенні належного до сплати розміру судового збору у даній справі слід застосовувати пункт 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», який визначає ставки судового збору за подання документів до адміністративного суду, а не пункт 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», який визначає розмір судового збору у випадках, коли постанова про накладення адміністративного стягнення ухвалюється судом.

Регулювання пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» не поширюється на подання позовних заяв та апеляційних скарг в адміністративних справах, а тому його застосування у взаємозв`язку із підпунктом 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» є неможливим.

Пункт 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» стосується виключно випадків, коли рішення про притягнення до адміністративної відповідальності приймаються судом (статті 221 та 221-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП)), а не іншими органами. У спірних же правовідносинах постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення прийнято не судом, а поліцейським.

Пункт 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», який визначає ставку судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення слід застосовувати виключно у взаємозв`язку із частиною сьомою статті 283 КУпАП, яка передбачає, що постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Щодо правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 18.03.2020 по справі № 543/775/17, то суд касаційної інстанції у цьому рішенні вказав, що за подання позовної заяви у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору розмір судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, справа, що розглядається, не є справою щодо накладення адміністративного стягнення (глава 22 КУпАП), а є адміністративною справою з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності (накладення адміністративного стягнення) (стаття 286 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС)).

Також слід наголосити, що згідно частини другої статті 132 КАС розмір судового збору встановлюється законом. Можливості встановлення розміру (ставки) судового збору судом, у тому числі Верховним Судом (Великою Палатою Верховного Суду) норми чинного законодавства не передбачають.

Згідно частини другої статті 298 КАС до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, згідно з якими апеляційна скарга, недоліки якої у встановлений судом строк усунуто не було, повертається скаржнику.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За таких обставин, у відкритті апеляційного провадження у даній справі слід відмовити, а апеляційну скаргу необхідно повернути, оскільки скаржником не було усунуто її недоліків.

Керуючись статтями 34, 169, 248, 256, 298, 299 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10.05.2023.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10.05.2023 повернути особі, яка її подала.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя Є.В. Чаку

Суддя А.Ю. Коротких