Справа № 380/19706/23
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 рокусправа № 380/19706/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретаря судового засідання Лужняк О.М.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача Потопольський Б.М.

представник відповідача Лиса Н.В.

розглянувши у судовому засіданні у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним і скасування термінового заборонного припису стосовно кривдника, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просить визнати протиправним і скасувати терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №044890, винесений 20.02.2023 року інспектором СЮП ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Колядінцевою Марією Романівною стосовно ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у даному випадку факт домашнього насильства був встановлений виключно на підставі пояснень ОСОБА_2 . При цьому, інспектором було проігноровано його пояснення. Встановлення факту домашнього насильства лише за заявою особи, яка начебто піддавалась домашньому насильству, у випадку, коли інша особа заперечує вчинення цього насильства, не може бути визнаним об`єктивним. Вказує, що схильність ОСОБА_2 до надання неправдивих відповідей у формах оцінки ризиків є додатковим чинником, що не дозволяє вважати доведеними ризики вчинення домашнього насильства з його боку лише на підставі її пояснень. Стверджує, що непослідовність поведінки ОСОБА_2 в період з 12-20 лютого 2023 року полягає в тому, що пори побоювання за своє життя та здоров`я вона продовжувала контакти з ним і ніде не відображено, які саме події призвели до того, що саме з 16 лютого 2023 року ОСОБА_2 припинила контакти з позивачем. Лише 20 лютого 2023 року у день заповнення в поліції форми оцінки ризиків домашнього насильства ОСОБА_2 повідомила його про те, що боїться його, що стало повною несподіванкою, зважаючи на те, що до того часу між ними відбувалась адекватна комунікація як між батьками дитини. Якщо б ОСОБА_2 дійсно боялась за своє життя та здоров`я, то викликала б поліцію ще 12 лютого 2023 року, коли, за її словами, позивач погрожував фізичною розправою. Єдине пояснення поведінки ОСОБА_2 полягає у тому, що вона за відсутності реальних ризиків вчинення домашнього насильства позивачем відповідала меті отримання термінового заборонного припису і це, внаслідок неправдивих звинуваченнях з її боку, втілилось у порушення батьківських прав позивача у формі перешкоджання йому в спілкуванні з дитиною.

Позивач та його представник просять позов задовольнити з урахуванням наведених мотивів.

Відповідач у своїх запереченнях зазначає, що оцінку ризиків надає безпосередньо поліцейський, керуючись власними переконаннями з урахуванням з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників та умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. З форми оцінки вчинення домашнього насильства від 20.02.2023 року вбачається, що працівником поліції було оцінено рівень небезпеки як високий, з урахуванням відповідей постраждалої особи. Окрім того, звертає увагу на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 09.03.2023 року у справі №466/2203/23, яким ухвалено видати обмежувальний припис відносно позивача. Зазначає, що невжиття своєчасно обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї.

Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 13.09.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 06.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, суд встановив наступні обставини справи.

20.02.2023 року згідно із ст.25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та з урахуванням існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи Інспектором СЮП АРУП №1 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №044890 у зв`язку із вчиненням позивачем домашнього насильства стосовно постраждалої особи ОСОБА_2 , а саме: 12.02.2023 року близько 19 год. 30 хв. позивач вчинив відносно своєї співмешканки психологічне насильство, висловлював нецензурну лексику, погрожував фізичною розправою в присутності неповнолітньої дитини.

Заходи передбачені вказаним терміновим заборонним приписом: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Терміновий заборонний припис винесений строком на 10 діб з 12 год. 19 хв. 20.02.2023 року та діє до 12 год. 19 хв. 02.03.2023 року.

Не погодившись із вказаним приписом позивач звернувся із даним позовом до суду.

Змістом спірних правовідносин є терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №044890 від 20.02.2023 року.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Закон №580-VIII), поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

За визначенням п.16 ч.1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" №2229 від 07.12.2017 року (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Закон №2229), терміновий заборонний припис стосовно кривдника спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення, домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Стаття 10 Закону №2229 відносить до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, зокрема, серед іншого: 1) виявлення фактів домашнього насильства та своєчасне реагування на них; 2) прийом і розгляд заяв та повідомлень про вчинення домашнього насильства, у тому числі розгляд повідомлень, що надійшли до кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, вжиття заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спільно з Національною поліцією України; 3) інформування постраждалих осіб про їхні права, заходи і соціальні послуги, якими вони можуть скористатися; 4) винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників; 6) здійснення контролю за виконанням кривдниками спеціальних заходів протидії домашньому насильству протягом строку їх дії.

Відповідно до п.1 розділу ІІ наказу Міністерства внутрішніх справ України "Про затвердження Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника" від 01.08.2018 року №654 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.08.2018 року за № 965/32417 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Порядок №654), терміновий заборонний припис стосовно кривдника (далі припис) виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України (далі уповноважений підрозділ поліції) у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Пунктом 2 цієї ж норми передбачено, що припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівника уповноваженого підрозділу поліції за результатами оцінки ризиків.

Відповідно до п.4 розділу II Порядку №654 припис може містити такі заходи: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Пунктом 5 розділу ІІ Порядку №654 передбачено, що при винесенні припису працівник уповноваженого підрозділу поліції отримує пояснення від кривдника, постраждалої особи (її представника), свідка(ів) (у разі наявності).

Терміновий заборонний припис стосовно кривдника (додаток 1) складається на бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка термінового заборонного припису стосовно кривдника (додаток 2), на якому проставлено відповідні серію та номер (п.6 розділу ІІ Порядку №654).

Пунктом 13 розділу ІІ Порядку №654 передбачено, що особа, стосовно якої винесено припис, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту припису та пояснення по суті правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його, які додаються до копії припису працівника уповноваженого підрозділу поліції.

Згідно із п.17 розділу ІІ Порядку №654 припис виноситься строком до 10 діб.

Працівники уповноваженого підрозділу поліції можуть в установленому чинним законодавством України порядку застосовувати поліцейські заходи примусу для виселення з житлового приміщення кривдника, якщо припис передбачає зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, а кривдник відмовляється добровільно його залишити (п.21 розділу ІІ Порядку №654).

Судом встановлено, що позивач та ОСОБА_2 у шлюбі не перебувають, однак у них є спільна дитина ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке наявне в матеріалах справи.

15.02.2023 року ОСОБА_2 звернулася до відповідача із заявою про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення термінового заборонного припису.

Як вбачається із пояснень ОСОБА_2 від 20.02.2023 року, які також наявні в матеріалах справи, 12.02.2023 року ОСОБА_1 прийшов до її дому на відвідини до їхньої спільної дитини. Під час вказаного візиту ОСОБА_1 погрожував їй, вчиняв психологічний тиск та діяння сексуального насильства. При цьому, відмовлявся покинути її помешкання. Після того, як ОСОБА_2 повідомила його, що викличе поліцію, почав ображати її нецензурною лайкою та сказав: «Я шкодую, що не завалив тебе минулого разу». Оскільки під час їхнього спільного проживання ОСОБА_1 намагався її вбити, зараз вона боїться за свою безпеку та життя, оскільки проживає з малолітньою дочкою, яка є свідком діянь насильницького характеру. Просила вжити заходів відповідно до закону.

У своїх поясненнях від 20.02.2023 року позивач зазначив, що із заявою ОСОБА_2 ознайомлений, з протоколом та заявою не згоден.

Крім того у матеріалах справи наявна Форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, яка містить відповіді ОСОБА_2 , зміст яких вказує на підставне прийняття спірного припису.

Із протоколів про адміністративне правопорушення від 20.02.2023 року серії ВАВ №781573 та №781572 вбачається, що 12.02.2023 року близько 19 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 в присутності доньки висловлював нецензурну лексику до своєї співмешканки гр. ОСОБА_2 , поводив себе зухвало, чинив психологічне насильство.

У відповідності до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 09.03.2023 року у справі №466/2203/23 видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_1 , яким визначено наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

-заборонено наближатись на відстань ближче ніж 100 метрів до квартири, де проживає ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_4 строком на 3 місяці;

-заборонено спілкуватись з малолітньою донькою ОСОБА_4 строком на 3 місяці;

-заборонено наближатись на відстань ближче 100 метрів до місця роботи ОСОБА_2 та інших місць частого її відвідування, строком на 3 місяці;

-заборонено особисто і через третіх особі розшукувати ОСОБА_2 та малолітню доньку ОСОБА_4 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому ОСОБА_1 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватись з ними, строком на 3 місяці;

-заборонено вести листування, телефонні розмови з ОСОБА_2 та малолітньою донькою ОСОБА_4 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 3 місяці.

У вказаному рішенні Шевченківським районним судом зазначено наступне: «За час спільного проживання відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суттєво погіршилися. Спільне життя не складалося через постійні конфлікти і сварки зі сторони ОСОБА_1 , в якого зникло почуття розуміння та поваги до заявниці.

З часом неприязнь ОСОБА_1 трансформувалася у психологічне насильство по відношенню до заявниці. Зокрема, 03 грудня 2022 року ОСОБА_1 в присутності малолітньої доньки словесно ображав та принижував заявницю, висловлювався нецензурною лайкою в її адрес та погрожував їй фізичною розправою. Окрім того, ОСОБА_1 намагався примусово виселити заявницю з квартири.

У зв`язку з цим, ОСОБА_2 була вимушена звернутися до поліції. Працівники поліції винесли щодо ОСОБА_1 два термінові заборонні приписи строком на 4 доби, а саме:

терміновий заборонний припис серії АА № 196395 від 03.12.2022 у зв`язку з вчиненням домашнього насильства стосовно постраждалої особи, який містив такі заходи: заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою;

терміновий заборонний припис серії АА № 196396 від 03.12.2022 у зв`язку з вчиненням домашнього насильства стосовно постраждалої особи (дитини), який містив такий захід: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Окрім того, щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 27.12.2022 у справі №461/7019/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Своєю агресивною поведінкою ОСОБА_1 створив неможливі умови для спільного проживання, відтак заявниця змушена була разом донькою переїхати до іншої помешкання. Однак, не дивлячись на зміну місця проживання ОСОБА_1 не припинив вчиняти домашнє насильство щодо заявниці та малолітньої доньки.

Так, 12 лютого 2023 року близько 19.30 год. ОСОБА_1 прийшов відвідати доньку. Протягом всього часу побачення з донькою ОСОБА_1 принижував та ображав заявницю. Коли через декілька годин настав час вкладати спати доньку, ОСОБА_1 відмовився покидати помешкання заявниці. Внаслідок цього заявниця вимушена була годувати: доньку грудним молоком у його присутності. Враховуючи, що він не є її чоловіком, а також його постійні образливі висловлювання щодо її зовнішності, присутність ОСОБА_1 під час грудного вигодовування доньки викликали у заявниці відчуття приниження та безпорадності. Більше того, ОСОБА_1 залякував заявницю та погрожував їй фізичною розправою.

Слід вказати, що ОСОБА_1 покинув помешкання заявниці тільки після погрози викликати поліцію.

У зв`язку з такими діями ОСОБА_1 , зокрема погрозами фізичної розправи, за заявою ОСОБА_2 винесено терміновий заборонний припис серії АА №044890 строком на 10 діб.

Також щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Справа №466/1885/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП знаходиться у провадженні Шевченківського районного суду м.Львова.

Окрім того, на розгляді Шевченківського районного суду м. Львова також знаходиться справа №466/1889/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 184 КУпАП.

Варто зазначити, що незважаючи на адміністративне стягнення та заходи протидії домашньому насильству, які вживались згідно з терміновими заборонними приписами, ОСОБА_1 не змінив своєї поведінки.

Неадекватність та непередбачуваність дій ОСОБА_1 зробили життя ОСОБА_2 нестерпним. Заявниця побоюється за свою та своєї малолітньої доньки безпеку, враховуючи, що дія термінового заборонного припису спливала 03 березня 2023 року. Вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо заявниці та її дитини є високими, а такі ризики є реальними.

…

Беручи до уваги наведені обставини, встановлено факти регулярного вчинення з боку ОСОБА_1 по відношенню до заявника фізичного та психологічного насилля та вбачається високий рівень вірогідності його продовження чи повторного вчинення, в тому числі й з тяжким наслідками, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому суд вважає, що для забезпечення дієвого та ефективного захисту прав заявника до ОСОБА_1 необхідно застосувати обмежувальний припис».

Постановою Львівського апеляційного суду від 04.07.2023 року у справі №466/2203/23 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишено без задоволення; рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 09 березня 2023 року залишено без змін.

У зазначеній постанові Львівський апеляційний суд додав наступне: «В матеріалах справі наявні достатні та належні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Доводи апеляційної скарги в частині звернення до суду з позовом про визнання протиправними та скасування термінових заборонних приписів стосовно кривдника серії АА № 196395 та серії АА № 196396, винесених 03.12.2022 року інспектором СПДН ВП ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 , не спростовують доведеність вчинення останнім домашнього насильства щодо доньки та заявника, що є безумовною підставою для застосування щодо нього обмежувального припису».

Відтак, рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 09.03.2023 року у справі №466/2203/23 набрало законної сили.

Суд звертає увагу, що у вказаному рішенні Шевченківського районного суду м.Львова, серед іншого, досліджувались ті ж обставини, що й у даній справі.

Більше того, зі змісту згаданого рішення вбачається, що позивач неодноразово вчиняв психологічне насилля у відношенні до ОСОБА_2 , за наслідками чого до нього уже застосовувались термінові заборонні приписи від 03.12.2022 року.

Окрім того, варто також наголосити на тому, що позивач визнавався винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із вчиненням домашнього насильства психологічного характеру стосовно ОСОБА_2 , за насідками чого на нього судом було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд зазначає, що наведені пояснення у своїй сукупності та інші докази спростовують викладені позивачем у позовній заяві аргументи та підтверджують вчинення ним домашнього насильства стосовно ОСОБА_2 .

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскаржуваний припис Інспектором СЮП АРУП №1 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Колядіщевою М.Р. було винесено правомірно, а тому відсутні будь-які підстави для його скасування.

Щодо посилань позивача на те, що працівники поліції проводили перевірку односторонньо, взявши до уваги лише пояснення ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

В матеріалах справи міститься достатньо доказів, зокрема, пояснення, які уже згадувались, що також вказують на підставність та обґрунтованість винесення вказаного припису, та не підтверджують односторонність у діях працівників правоохоронного органу під час прийняття спірного припису.

Інші твердження позивача також не беруться судом до уваги, з огляду на встановлені обставини.

За таких обставин, судом не встановлено порушень оскаржуваним приписом критеріїв правомірності, визначених ч.2 ст.2 КАС України, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне рішення складено 21 листопада 2023 року.

Суддя Мартинюк Віталій Ярославович