Справа № 420/24389/23
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Одеської обласної прокуратури (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ виконувача обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури від 25.08.2023 року за №1412к про скасування наказу керівника Одеської обласної прокуратури від 23.10.2021 року №2375к про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури;

поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської обласної прокуратури або на рівнозначній посаді в іншій прокуратурі, а саме в Біляївській окружній прокуратурі з 25.08.2023 року;

стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу до дня ухвалення рішення про поновлення на роботі;

стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в розмірі 50000 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом виконувача обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури від 23.12.2020 №3045к позивача звільнено з посади прокурора на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 ЗУ «Про прокуратуру» з 30.12.2020. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 по справі №420/1168/21 позивача поновлено на посаді в Іллічівській місцевій прокуратурі Одеської області. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 залишено без змін. Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області з 23.10.2021, таким чином, позивач фактично почав працювати в Біляївській окружній прокуратурі.

Наказом виконувача обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури від 25.08.2023 №1412к наказ керівника Одеської обласної прокуратури від 23.10.2021 №2375к про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури скасовано на підставі постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційно-адміністративного суду від 16.08.2023.

Вважає наказ від 25.08.2023 року за №1412к протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки підставою для його прийняття слугувала постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.08.2023 по справі №420/1168/21, яку було винесено в порушення розумних строків, а саме через 22 місяців з моменту відкриття провадження по справі, та яка не містить будь-якого натяку щодо звільнення ОСОБА_1 з займаної посади.

Позивач вважає, що звільнення відбулось з грубим порушенням вимог діючого законодавства та конституційних прав, наказ від 25.08.2023 № 1412к є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 18.08.2023 провадження у справі відкрито та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

09.10.2023 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній позов не визнає.

Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що за наслідками складеного іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора позивач набрав 56 балів (прохідний 70). Третьою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) прийнято рішення від 20.11.2020 № 13 «Про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації». Відповідно до положень Закону № 113-ІХ рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації є тим єдиним юридичним фактом, що зумовлює звільнення прокурора внаслідок неуспішно пройденої атестації. На підставі вказаного рішення кадрової комісії наказом керівника Одеської обласної прокуратури від 23.12.2020 № 3045к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури з 30.12.2020.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2021, з урахуванням змін, внесених постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021, поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органах прокуратури з 30.12.2020.

На виконання судових рішень у справі № 420/1168/21 наказом виконувача обов`язків керівника обласної прокуратури 23.10.2021 № 2375к скасовано наказ виконувача обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури від 23.12.2020 № 3045к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та поновлено його на цій посаді з 31.12.2020.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16.08.2023 задоволено касаційні скарги Офісу Генерального прокурора та Одеської обласної прокуратури та скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021 та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_1 у позові у частині задоволених вимог (у тому числі щодо поновлення на роботі).

На підставі цієї постанови Верховного Суду від 16.08.2023 Одеською обласною прокуратурою видано наказ від 25.08.2023 № 1412к про скасування наказу керівника Одеської обласної прокуратури від 23.10.2021 № 1527к щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі.

У позовній заяві відсутні посилання на конкретні норми законодавства України, яким суперечать дії обласної прокуратури щодо видання спірного наказу.

Скасовані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій (окрім випадків, встановлених законом) не мають жодних правових наслідків, а тому зазначені вище судові рішення, на підставі яких ОСОБА_1 поновлено на роботі, після їх скасування Верховним Судом не породжують у відповідача обов`язку щодо подальшого продовження трудових відносин з позивачем без відповідної правової підстави.

Посилання ОСОБА_1 на недотримання Одеською обласною прокуратурою при виданні наказу від 25.08.2023 № 1412к вимог закону щодо звільнення з посади прокурора є необґрунтованими, адже наказом в.о. керівника Одеської обласної прокуратури від 25.08.2023 № 1412к ОСОБА_1 не було двічі звільнено, а законність його звільнення на підставі наказу в.о. керівника Одеської обласної прокуратури Одеської області від 23.12.2020 № 3045к перевірено Верховним Судом у рамках справи № 420/1168/21.

З урахуванням частини 5 статті 355 КАС України, вказане рішення Верховного Суду є остаточним, а тому встановлені Верховним Судом обставини та висновки щодо законності звільнення ОСОБА_1 є преюдиційними.

Оскаржуваний наказ прийнято належним суб`єктом у межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства, а тому вимоги позивача про скасування цього наказу не підлягають задоволенню.

Не підлягає задоволенню і похідна вимога щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди в сумі 50 тис. грн. з огляду на те, що обласна прокуратура при прийнятті наказу діяла відповідно до вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

18.10.2023 до суду надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що підставою для звільнення була лише постанова колегії суддів Верховного Касаційного адміністративного суду, в якій на разі суд посилається на норму закону, яка визнана неконституційною (6 пункт розділу ІІ Закону України №113-ІХ від 19.09.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (справа №1-р(ІІ)/2023), а також в ній не було зазначено щодо звільнення з займаної посади.

23.10.2023 до суду надійшли заперечення. Відповідач зазначає, що відповідь на відзив відтворює зміст позову без будь-якого спростування наведених у відзиву на позов доводів обласної прокуратури.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 13.08.2007 по 30.12.2020 працював в органах прокуратури України, останню посаду, яку займав перед звільненням прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області.

ОСОБА_1 подав заяву про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію, на підставі чого ним було складено тестування на знання та вміння у застосуванні закону і відповідність здійснювати повноваження прокурора, за результатами якого набрано 56 балів згідно відомості про результати тестування.

Рішенням третьої кадрової комісії № 13 від 20.11.2020 року ОСОБА_1 визнано таким, що неуспішно пройшов атестацію, та зазначено, що він набрав 56 балів, що є нижче прохідного балу для успішного складання іспиту, а відтак він не допускається до проходження наступних етапів атестації.

Наказом виконувача обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури від 23.12.2020 № 3045к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури за пунктом 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 30.12.2020.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 у справі № 420/1168/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Одеської обласної прокуратури від 23.12.2020 року за №3045к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської обласної прокуратури.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської обласної прокуратури з 30.12.2020 року.

Зобов`язати Одеську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.12.2020 року по день фактичного поновлення на посаді.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської обласної прокуратури з 30.12.2020 року.

В решті позову відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021 у справі № 420/1168/21 апеляційні скарги ОСОБА_1 , Офісу Генерального прокурора та Одеської обласної прокуратури задоволено частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року змінено, викладено абзац 4 резолютивну частині цього рішення в наступній редакції:

«Стягнути з Одеської обласної прокуратури (вул.Пушкінська,3, м. Одеса, 65026, РНОКПП 03528552) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2020 року по 18.08.2021 року в розмірі 167672 (сто шістдесят сім тисяч шістсот сімдесят дві) гривні 86 копійок.»

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року залишено без змін.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2021, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021 у справі № 420/1168/21 наказом виконувача обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури від 23.10.2021 № 2375кк скасовано наказ виконувача обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури від 23.12.2020 № 3045к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури з 30.12.2020 та поновлено його на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області з 31.12.2020.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.08.2023 у справі № 420/1168/21 скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021 в частині задоволених позовних вимог і ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

На підставі постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.08.2023 у справі № 420/1168/21 Одеською обласною прокуратурою прийнято наказ від 25.08.2023 № 1412к, відповідно до якого наказ керівника Одеської обласної прокуратури від 23.10.2021 № 2375к про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області скасовано.

Вважаючи наказ Одеської обласної прокуратури від 25.08.2023 № 1412к протиправним, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні приписи законодавства.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 4 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) встановлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу приписів підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» за умови настання однієї із наступних підстав: рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Крім того, пунктом 6 розділу V Порядку № 221 визначено, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу Генерального прокурора, керівника регіональної (обласної) прокуратури про звільнення відповідного прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Системний аналіз положень абзацу першого пункту 19 Закону № 113-IX дає підстави для висновку про те, що: по-перше, підставою для звільнення прокурора є настання однієї з підстав, визначених у підпунктах 1 4 пункту 19 цього розділу, зокрема й неуспішне проходження атестації; по-друге, закон не вимагає додаткової підстави для звільнення, зокрема такої, як ліквідація чи реорганізація органу прокуратури, у якому прокурор обіймає посаду, або скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Закон визначає, що звільнення відбувається не з підстав, установлених пунктом 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», а на підставі цього пункту, що є нормативною підставою.

Отже, підставою для звільнення є одна з підстав, передбачених підпунктами 1 4 пункту 19 розділу ІІ Закону № 113-IX, а нормативною підставою є пункт 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Водночас, суд звертає увагу на те, що основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (пункт 9 частини другої статті 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до гарантій статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, суд, ухвалюючи рішення та здійснюючи наступний судовий контроль, повинен враховувати, зокрема, принцип пріоритетності застосування норм Конституції України над іншими нормативно-правовими актами; принцип пріоритетності застосування та обов`язковості міжнародних договорів, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; принцип верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом встановлено, що скасування наказу Одеської обласної прокуратури №3045к від 23.12.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та поновлення позивача на займаній посаді з 31.12.2020 наказом Одеської обласної прокуратури №2375к від 23.10.2021 здійснено безпосередньо на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2021, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021 у справі № 420/1168/21.

Отже, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2021, постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021 у справі №420/1168/21 стали підставою (правотворчим юридичним фактом) відновлення трудових правових відносин звільненого працівника ( ОСОБА_1 ) із роботодавцем (Одеською обласною прокуратурою).

Як встановлено судом, 16.08.2023 постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 420/1168/21 скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021 в частині задоволених позовних вимог і ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Статтею 24 КАС України передбачено, що Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

Частиною п`ятою статті 355 КАС України передбачено, що судові рішення суду касаційної інстанції є остаточними і оскарженню не підлягають.

Частиною першою статті 359 КАС України визначено, що постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Відтак, постанова Верховного Суду від 16.08.2023 у справі № 420/1168/21 стала іншим юридичним фактом, який припинив чинність юридичних наслідків рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 у вигляді поновлення на роботі позивача.

Тому, рішення суду касаційної інстанції у спорі, який виник, є правоскасувальним (правоприпиняючим) юридичним фактом, із настанням якого трудові правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем на підставі судового рішення, яке скасовано касаційним судом припинилися.

Такі правові наслідки рішення Верховного Суду обумовлені конституційним приписом про обов`язковість судового рішення (ст. 129-1 Конституції України).

Крім цього, згідно із статтею 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини другої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Таким чином, постанова Верховного Суду від 16.08.2023 у справі №420/1168/21, якою скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021 в частині задоволених позовних вимог і ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, є судовим рішенням суду найвищої касаційної інстанції, що набрало законної сили з моменту його прийняття, а отже підлягає обов`язковому виконанню.

Щодо доводів позивача про відсутність в оскаржуваному наказі визначеної Законом №1697-VII підстави для звільнення позивача, суд зазначає, що визначений цим Законом перелік підстав для звільнення прокурорів є загальним, тоді як виконання судового рішення суду касаційної інстанції, що набрало законної сили з моменту його прийняття, є виключною, водночас об`єктивною обставиною для скасування суб`єктом владних повноважень попереднього наказу про поновлення прокурора на займаній посаді.

Суд відхиляє посилання позивача про те, що постанову Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 16.08.2023 у справі № 420/1168/21 винесено з порушенням розумних строків, а саме через 22 місяці з моменту відкриття провадження у справі, як необґрунтовані.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що звільнення позивача спірним у цій справі наказом відбулось безпосередньо на виконання судового рішення Верховного Суду у справі №420/1168/21, тоді як правова оцінка законності рішення Третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 20.11.2020 № 13 про неуспішне проходження прокурором атестації, а також наказу Одеської обласної прокуратури від 23.12.2020 №3045к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області була надана безпосередньо при розгляді адміністративної справи №420/1168/21.

Тобто, оскаржуваний наказ є лише процедурним питанням виконання постанови Верховного Суду, шляхом приведення спірних між ОСОБА_1 та органами прокуратури правовідносин у первісний стан.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч. 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та надану їм правову оцінку, суд дійшов висновку, що спірний наказ від 25.08.2023 № 14124к, яким скасовано наказ від 23.10.2021 №2375к щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області прийнято правомірно, а тому позов про його скасування як і похідні позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності вимог ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний