Справа № 400/10462/23
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 р. № 400/10462/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому просить суд:

- визнати дії Військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та оголошення «сувора догана» наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 317 від 18.07.2023;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 № 317 від 18.07.2023 про притягнення позивач до дисциплінарної відповідальності та оголошення «Суворої догани»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити усі грошові кошти, які не було виплачено позивачу внаслідок запровадження наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 317 від 18.07.2023 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірний наказ командира Військової частини НОМЕР_1 є протиправний, оскільки відсутній факт самовільного залишення ним військової частини. Позивач зазначив, що про несення служби у добовому наряді на блок посту до якого йому необхідно було прибути 06.07.2023 не пізніше 08:30 год повідомлено командиром в усному порядку, який ним було виконано і після несення служби 07.07.2023 позивач здавши зброю пішов до дому, будь яких наказів чи розпоряджень про залучення його до служби 07.7.2023 або щодо постійного перебування в певному місці позивачу не доводилось.

Ухвалою від 23.08.2023 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 14.09.2023 суд постановив розглядати справу за участю сторін та призначив судове засідання.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у позовних вимогах та зазначає, що позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , у зв`язку із самовільним залишенням позивачем військової частини 07.07.2023, що підтверджено результатами службового розслідування, тому спірний наказ є правомірним.

Також, від відповідача надійшли додаткові пояснення до відзиву, в яких відповідач зазначив, що під час дії воєнного стану військову частину НОМЕР_1 переведено на казармений стан, згідно Книги обліку звільнених на добу військовослужбовців в період з 07.07.2023 по 10.07.2023 запис про позивача відсутній, тому зазначене додатково доводить встановлений факт самовільного залишення місця розташування підрозділу.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ст.262 КАС України справа розглядається без проведення судового засідання в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Стрілець роти охорони батальйону охорони Військової частини НОМЕР_1 матрос ОСОБА_1 , призваний на військову с службу Миколаївським ОТЦК та СП 06.07.2021 року, проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 25.09.2021 року по теперішній час.

Відповідно до рапорту командира батальйону ОСОБА_2 вх. № 2142 від 08.07.2023 стрілець роти охорони батальйонна охорони Військової частини НОМЕР_1 матрос ОСОБА_1 , після добового наряду (варта), 07.07.2023 приблизно 23:50 і до 08 год 08.07.2023 до місця дислокації не повернувся.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2023 № 299, відповідно до вимог ст.ст. 47 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 року за № 1503/31371, призначено службове розслідування стосовно самовільного залишення місця розташування підрозділу стрільця роти охорони батальйону охорони Військової частини НОМЕР_1 матроса ОСОБА_1 . Також, зазначеним наказом (п. 3) на час проведення службового розслідування стрільця роти охорони батальйону охорони Військової частини НОМЕР_1 матроса ОСОБА_1 усунуто від виконання службових обов`язковів.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарчої діяльності) від 18.07.2023 № 317 «Про результати службового розслідування» позивача за порушення ст. 4 Закону України «Про Дисциплінарний статус Збройних Сил України», ст. 30, 37, 127, 128 Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оголошено «сувору догану», також позивачу припинено виплати відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 та додаткової винагороди на період дії воєнного стану, до виконання посадових обов`язків допущено з 19.07.2023.

Згідно ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ст. 106 Конституції України, Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 з 5:30 год. 24.02.2022 року введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації, який в подальшому продовжено і діє по теперішній час.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232).

Частиною 1 ст. 1 Закону № 2232 визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону № 2262 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частинами 2 4 с. 2 Закону № 2262 передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України від 24.03.1999 року № 551-XIV (далі Дисциплінарний статут).

Так, за приписами ст. ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Органом державної військової та виконавчої влади на місцях у системі Збройних Сил України є командири (начальники) військових частин (установ, організацій), яким Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України Про затвердження Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 року № 548-XIV (далі Статут), надано повноваження органу виконавчої влади в системі Міністерства оборони України.

Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Відповідно до статті 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно статті 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України Про оборону України, дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

У відповідності до ст. 5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України Про оборону України.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтями 83 86 Дисциплінарного статуту визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 13.12.2017 року за № 1503/31371 (далі Порядок).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку виконавською дисципліною є належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями функціональних обов`язків (посадових інструкцій), наказів Міністерства оборони України, доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин).

Службове розслідування комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Згідно пункту 1 розділу ІІ Порядку службове розслідування може призначатися у разі:

- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

- невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

- неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

- дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

- втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

- порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

- недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

- внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

- повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

- вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією;

- скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи;

- надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України Про запобігання корупції, а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку передбачено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 Розділу III Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

На підставі пунктів 1 4 розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (п. 2 розділу VI Порядку).

Зі змісту акта вбачається, що за результатами службового розслідування відповідач дійшов висновку про порушення позивачем військової дисципліни, а саме самовільне залишення місця розташування підрозділу роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , що здійснено в умовах особливого періоду та дії правового режиму воєнного стану. Такими, діями позивачем порушено ст 30, 37, 127, 128 Закону України «Про статут внутрішньої служби ЗС України», ст. 4 Закону України «Про дисциплінарний статут Збройних Сил України», наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 24.02.2022 щодо переходу військової частини НОМЕР_1 на штат воєнного часу, у зв`язку з чим до позивача запропоновано оголосити «Сувору догану».

Наказом від 18.08.2023 № 317 (оскаржуваний наказ), винесеного за результатами службового розслідування, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді «Сувора догана».

На підтвердження факту самовільного залишення позивачем місця розташування підрозділу роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 в матеріалах справи наявні акт службового розслідування, рапорт командира батальйону капітана-лейтенанта ОСОБА_2 , рапорти командира роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , рапорт стрільця зводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , рапорт старшого стрільця зводу охорони роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , рапорт стрільця стрільця зводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , рапорт старшого стрільця зводу охорони роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , книга обліку звільнених, наказ № 64 від 24.02.2022 щодо переведення складу військової частини на казармений стан.

Доводи позивача, що будь яких наказів або розпоряджень про залучення позивача до служби 07.07.2023 або постійного перебування в певному місці йому не доводились, не приймаються судом, оскільки наказ командира може бути як в письмовій формі так і в усній, позивачем не надано доказу не доведення командиром позивачу наказу в усній формі. Крім того, згідно наказу № 64 від 24.02.2022 склад військової частини НОМЕР_1 переведено на казармений стан (у визначених місцях розташування та несення служби), відтак для залишення військової частини НОМЕР_1 (у визначених місцях розташування та несення служби) позивачу необхідний був наказ командира щодо надання дозволу залишення на визначений час місця розташування підрозділу роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , а не як стверджує позивач, що за відсутності наказу командира щодо не залучення його до служби він має право покидати місце розташування підрозділу роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 . Факт залишення позивачем місця підрозділу роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , як вже зазначалось судом вище по тексту рішення встановлено та доведено належними доказами, більш того у позовній заяві позивач власноруч зазначив, що «здав зброю і пішов до дому».

Також, суд не приймає до уваги твердження позивача, що ним були складені рапорти, але не подані через те, що відповідач відмовився їх приймати, оскільки позивачем не надано належних доказів зазначеного.

Отже, позивачем не надано до суду жодних доводів щодо невчинення ним самовільного залишення місця підрозділу роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , тобто порушення військової дисципліни. Щодо обраного виду дисциплінарного стягнення, то «Сувора догана» передбачена Дисциплінарним статутом і на думку суду, є співмірною з вчиненим порушенням.

Щодо невиплати позивачу грошового забезпечення на підставі спірного наказу, суд зазначає наступне.

Так, на підставі спірного наказу (п. 2), позивачу не виплачено грошове забезпечення і як вбачається зі змісту цього наказу однією з підстав його невиплати стало усунення позивача від виконання службових обов`язків.

Наказом № 299 від 08.07.2023 призначено службове розслідування з метою встановлення причин та умов, що сприяли самовільному залишенню місця розташування підрозділу роти охорони батальйону оборони військової частини НОМЕР_1 , а також пунктом 3 на час проведення службового розслідування позивача усунуто від виконання службових обов`язків.

Тобто, з прийняттям наказу № 299 позивача усунуто від службових обов`язків.

А наказом від 18.07.2023 № 317 (спірний наказ) позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани, через усунення його від виконання службових обов`язків виплачувати грошове забезпечення виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з 09.07.2023, при цьому далі в наказі в п. 2 зазначено про припинення виплати грошового забезпечення з 08.07.2023 по 18.07.2023 включно, і з 19.07.2023 п. 4 цього наказу позивача допущено до виконання обов`язків.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок № 260).

Відповідно до п. 1 розділу XXIX Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовцям, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посад, виплачується виходячи з розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років із дня, наступного після дня усунення від виконання службових обов`язків (відсторонення від виконання службових повноважень або від посади), і до дня повернення до виконання службових обов`язків за посадою.

Проаналізувавши зміст наказу № 299 та № 317, суд встановив, що абз. 2 п. 2 спірного наказу № 317 від 18.07.023 є наслідком видання наказу № 299 від 08.07.2023 в частині усунення позивача від службових обов`язків (п. 3).

Оскільки, п. 3 наказу № 299 від 08.07.2023 був і залишається чинним, то у відповідача були підстави відповідно до п. 1 розділу XXIX Порядку №260 для встановлення в абз. 2 п. 2 спірного наказу № 317 виплати грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з 09.07.2023. Суд наголошує, що наказ 08.07.2023 № 299 ні повністю, ні в частині усунення позивача від виконання службових обов`язків не є предметом розгляду у даній справі, тому суд позбавлений можливості надавати оцінку правомірності усунення позивача від виконання службових обов`язків. На час розгляду справи цей наказ, також залишається чинним. Тому суд доходить висновку про відсутність підстав для скасування наказу № 317 від 18.07.2023 в частині абз. 2 п. 2.

Абз. 3 п. 2 спірного наказу позивачу припинено виплату грошового забезпечення з 08.07.2023 по 18.07.2023 включно.

Згідно з вимогами п. 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

З огляду на вищезазначену норму, грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше, тоді як вбачається з акту службового розслідування, рапорту командира батальойну капітана-лейтенанта ОСОБА_2 від 08.07.2023, а також решти матеріалів службового розслідування, що позивач був відсутній без поважних причин з 23:50 год 07.07.2023 до 12:25 год 08.07.2023, зазначене підтверджено і у відзиві відповідача (стор 2 відзиву). Тобто, позивач був відсутній на службі без поважних причин менше однієї доби, що свідчить про безпідставність припинення виплати грошового забезпечення позивачу в період з 08.07.2023 по 18.07.2023 включно. Тобто, абз 3 п. 2 спірного наказу є протиправним, підлягає скасуванню і відповідно є підставою для зобов`язання відповідача провести виплату позивачу грошового забезпечення за вказаний період.

Щодо вимог про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини від 18.07.2023 року № 317 в частині позбавлення виплати щомісячної премії та надбавок за період з 01.07.2023 по 31.07.2023 та додаткової винагороди, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Згідно з вимогами пункту 15 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Згідно п. 1, 3 розділу ХVI Порядку № 260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби. Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.

Відповідно до п. 4 розділу ХVI Порядку № 260 при порушенні військової дисципліни, незадовільному виконанні службових обов`язків виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється в таких розмірах:

у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення догана, оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління), 90 відсотків встановленого розміру щомісячної премії;

у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення сувора догана, оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління), 80 відсотків встановленого розміру щомісячної премії;

у разі накладення на військовослужбовця двох дисциплінарних стягнень догана ("сувора догана"), оголошених письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління), 60 відсотків встановленого розміру щомісячної премії;

у разі накладення на військовослужбовця трьох дисциплінарних стягнень догана ("сувора догана"), оголошених письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління), 50 відсотків встановленого розміру щомісячної премії.

Командир військової частини здійснює преміювання у зазначених розмірах за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром (за винятком випадків, коли таке стягнення знято встановленим порядком у цьому самому місяці).

У свою чергу, військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються, зокрема, за невихід на службу (навчання) без поважних причин за місяць, у якому здійснено таке порушення (п. 5 розділу ХVI Порядку № 260).

Відповідно до п. 17 розділу І вказаного Порядку № 260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята постанова № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до п.п. 9.4 п. 9 окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 року № 912/з/29 щодо врегулювання виплат військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень не включати військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували, за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира.

Як встановлено судом, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарчої діяльності) від 18.07.2023 № 317 службове розслідування щодо позивача завершено, позивача за порушення військової дисципліни, а саме: залишення місця розташування підрозділу притягнуто до дисциплінарної відповідальності «сувора догана», тобто під час службового розслідування встановлено факт самовільного залишення позивачем військової частини.

З огляду на викладене, зважаючи, що позбавлення позивача вказаних виплат здійснено після проведення службового розслідуванням за результатами якого встановлено факт самовільного залишення позивачем військової частини, суд дійшов висновку, що дії командира Військової частини НОМЕР_1 , а також спірний наказ в цій частині є правомірними, а тому правові підстави для задоволення даних позовних вимог позивача в зазначеній частині відсутні.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 134, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 НОМЕР_4 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 18.07.2023 року № 317 в частині припинення ОСОБА_1 виплати грошового забезпечення з 08 липня 2023 по 18 липня 2023 (абз 3 п. 2).

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) грошове забезпечення з 08.07.2023 по 18.07.2023 включно.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя І. А. Устинов