Справа № 160/1367/23
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 листопада 2023 року

м. Київ

справа №160/1367/23

адміністративне провадження № К/990/38079/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача: Мартинюк Н.М.,

суддів: Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року у справі №160/1367/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області, у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області від 22 грудня 2022 року № 0524 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву про оформлення посвідки на тимчасове проживання на підставі раніше поданих документів громадянкою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . Паспорт тип Р номер НОМЕР_1 виданий 19 червня 2021 року Орган , що видав : «МВД»);

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області видати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . Паспорт тип Р номер НОМЕР_1 виданий 19.06.2021 р. Орган , що видав : «МВД») посвідку на тимчасове проживання.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2023 року у справі № 160/1367/23 - скасовано та прийнято нову постанову про задоволення позовних вимог. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області від 22 грудня 2022 року № 0524 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву про оформлення посвідки на тимчасове проживання на підставі раніше поданих документів громадянкою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . Паспорт тип Р номер НОМЕР_1 виданий 19 червня 2021 року Орган , що видав: «МВД»).

Не погоджуючись із вказаною постановою суду апеляційної інстанції, Головне управління ДМС України у Дніпропетровській області вдруге звернулося із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), надіславши її 7 листопада 2023 року засобами поштового зв`язку.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У свою чергу, за змістом пункту 11 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.

Предметом розгляду цієї справи є дії Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо відмови в оформленні посвідки на тимчасове проживання.

З огляду на зазначене, зважаючи на предмет розгляду справи за своєю суттю вона є справою щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.

Оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності, відповідач в касаційній скарзі вказав на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права: положень підпункту 7 пункту 61 постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 322 та порушення норм процесуального права ( статті 72,49, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 242 КАС України), а також вказав на відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах.

Разом з цим заявник касаційної скарги послався на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а саме, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Так, колегія суддів наголошує, що посилаючись на на відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, скаржник не конкретизує, який, на його думку, правовий висновок повинен бути висловлений у цій справі та який, одночасно, відсутній у рішеннях Верховного Суду та як відповідні норми права необхідно застосовувати, на думку, скаржника, а також не обґрунтував необхідність такого висновку у взаємозв`язку з посиланням на обставини справи, які можливо, на думку скаржника, мають певну своєрідність.

Щодо посилання скаржника на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України Суд зазначає таке.

Згідно із пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

У тексті касаційної скарги заявник указує, що підставою звернення до Суду із даною скаргою є, також, пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального законодавства.

Однак, з огляду на те, що пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України є відсильною нормою, то обґрунтування необхідності касаційного оскарження таким пунктом можливе лише у взаємозв`язку із посиланням на відповідний підпункт та частину статті 353 КАС України.

Ураховуючи викладене, Суд не бере до уваги посилання

Суд відхиляє посилання відповідача на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, оскільки формальні посилання на суспільний інтерес та формування правозастосовчої практики, за відсутності обґрунтованих мотивів не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені саме у цій справі можливо віднести до випадків, встановлених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Крім того, вирішуючи такі спори, суди надають правову оцінку в залежності від обставин, встановлених у кожному конкретному випадку, а відповідач не обґрунтував в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики, із зазначенням новітніх, проблемних та раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, а скаржник в касаційній скарзі лише зазначив про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Наведені скаржником в касаційній скарзі обставини є загальними і в контексті обставин справи зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди з висновком суду апеляційної інстанції.

Таким чином, оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності, відповідач у касаційній скарзі не довів підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції підлягає перегляду в касаційному порядку.

Отже, характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі за позовом ОСОБА_1 , як у справі незначної складності, не підлягає касаційному оскарженню.

Суд ураховує позицію, висловлену Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) в ухвалі від 9 жовтня 2018 року, щодо неприйнятності заяви у справі "Азюковська проти України" (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зважаючи на те, що оскаржувані судові рішення ухвалені у справі, яка процесуальним законом віднесена до категорії справ незначної складності, а з наведених у касаційній скарзі мотивів й доданих до неї матеріалів не вбачається наявності передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин, у відкритті касаційного провадження у даній справі необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року у справі №160/1367/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

……………………………

……………………………

……………………………

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду