Справа № 380/24171/23
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань відводу

20 листопада 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження заяву про самовідвід головуючої судді у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Служби безпеки України (Департамент контррозвідки Служби безпеки України), Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (79007, м. Львів, вул. Січових Стрільців, 11; ) з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 12.09.2023 про скасування рішення ВПР та МР УМВС України у Львівській області від 22.09.2003 про оформлення набуття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України».

Ухвалою суду від 18.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 18.10.2023 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову в адміністративній справі №380/24171/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення

31.10.2023 за вх.№82860 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 02.11.2023 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють позовних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- Службу безпеки України (Департамент контррозвідки Служби безпеки України) 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 33; );

- Офіс Генерального прокурора (01011, м.Київ, вул.Різницька, 13/15; ).

03.11.2023 за вх.№84129 від представника Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області О. Баліцького надійшла заява про відвід головуючій судді Сподарик Н.І. Зазначив, що на адресу відповідача надійшов лист від прокурора Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора від 31.10.2023 №14/1-91035ВИХ-23, яким повідомлено, що відповідно до отриманої у ході розслідування інформації підозрюваний ОСОБА_1 є підписантом ряду юридичних осіб, у тому числі громадської організації «Хокейний клуб «Галицькі леви», керівником та підписантом якої вказано ОСОБА_2 , який наразі обіймає посаду голови Яворівської районної ради Львівської області та є дядьком ОСОБА_1 . У свою чергу, ОСОБА_2 до жовтня 2011 року працював на різних посадах у Львівській митниці ДФС України. І зазначає, що чоловік судді теж працював на митних постах Львівської митниці і є колегою із Романюк М.С. Так як на розгляді судді перебуває дана адміністративна справа за позовною заявою ОСОБА_1 , то вказані обставини ставлять під сумнів безсторонність судді Сподарик Н.І. при розгляді нею вищевказаної адміністративної справи. Відповідно до пункту 4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участь в розгляд адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Згідно частин 1, 2 статті 39 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 КАС України, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи. На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 38-41 КАС України просить подану заяву про відвід судді Сподарик Н.І. задовольнити та передати справу на розгляд іншому судді.

Ухвалою суду від 06.11.2023 заяву представника відповідача від 03.11.2023 про відвід судді Сподарик Н.І. в адміністративній справі № 380/24171/23 визнано необґрунтованою. Адміністративну справу № 380/24171/23 передано для вирішення питання про відвід судді відповідно до приписів статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 08.11.2023 у задоволенні заяви представника відповідача про відвід головуючої судді Сподарик Н.І. у справі №380/24171/23 відмовлено.

13.11.2023 за вх.№21740ел від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

15.11.2023 за вх.№87846 від представника відповідача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи щодо заявленого відводу. Зазначив, що 03.11.2023 відповідачем було заявлено відвід судді надавши в суд лист прокурора Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора від 31.10.2023 №14/1-91035ВИХ-23. З огляду на те, що на адресу відповідача надійшли документи в обґрунтування обставин зазначених у даному листі, просив долучити подані документи.

17.11.2023 за вх.№22185ел від представника позивача надійшла заява про відвід судді.

Ухвалою суду від20.11.2023 заява про відвід судді від 17.11.2023 залишено без розгляду.

З огляду на долучені до матеріалів справи документи та враховуючи той факт, що відповідач, треті особи - суб`єкти владних повноважень продовжують висловлювати недовіру до складу суду, з метою уникнення сумнівів в учасників справи щодо об`єктивності, безсторонності й неупередженості при розгляді справи, головуюча суддя Сподарик Н.І. заявила про самовідвід у справі з підстав пункту 4 частини першої статті 36 КАС України.

При вирішенні заяви про самовідвід у справі, суд виходить з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 30 КАС України, за наявності підстав, зазначених у 27-29 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Відповідно до положень ст.83 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження за порушення вимог щодо неупередженого розгляду справи, зокрема порушення правил щодо відводу (самовідводу).

Відповідно до п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Згідно ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Неупередженість є необхідною умовою виконанням суддею своїх обов`язків.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України») вимога «безсторонності» характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий -у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін. Тобто, наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критерієм.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відповідній частині передбачено: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…».

Жодний факт, яким створюється навіть підозра у втручанні у процес правосуддя, не повинен мати місця.

Сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та неупередженості судді у розгляді даної справи, а відтак в майбутньому стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі і сумніву щодо реалізації права на справедливий судовий розгляд.

Другим показником Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 року №2006/23 визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. При виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів. Суддя по можливості обмежує себе у здійсненні дій, що можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та виносити рішення у справах. Перед розглядом справи (про який відомо, що він відбудеться, або це тільки передбачається) суддя утримується від будь-яких коментарів, що могли б з огляду на розумну оцінку ситуації якимось чином вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, зокрема, у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

Суд зазначає, що сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розгляді конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді недостатньо об`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 КАС України).

Як судом зазначалось, зі змісту заяви про відвід слідує, що в обґрунтування такої заяви представник відповідача посилається на викладене у листі Офісу Генерального прокурора від 31.10.2023 №14/1-91035ВИХ-23, відповідно до змісту якого ОСОБА_2 , дядько ОСОБА_1 , до жовтня 2011 року працював на різних посадах у Львівській митниці ДФС України, серед колишніх колег якого встановлено чоловіка судді, з яким вони тривалий час працювали на митних постах «Грушів» та «Краковець» Львівської митниці.

Розглянувши заяву про відвід судді Львівського окружного адміністративного суду Сподарик Н.І., судом встановлено, що заява про відвід не містить інформації, що вказувала б на наявність визначених статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для відводу головуючого у справі.

Доводи, якими мотивовано заяву про відвід судді, є суб`єктивними, так як посилання на можливу упередженість судді будь-якими доказами, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість у результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості при розгляді даної справи, у матеріалах справи та доводах заяви про відвід судді - відсутні.

На переконання суду, обставина працевлаштування чоловіка судді в органі, в якому дядько ОСОБА_1 - Романюк М.С., працював до жовтня 2011 року, не може свідчити про пряму чи опосередковану заінтересованість судді у результаті розгляду даної справи, а також про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості при розгляді даної справи.

Отже, аргументи, якими представник відповідача мотивує заяву про відвід не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності складу суду, оскільки немає доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цього складу суду як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод має встановлюватися згідно з: «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надані докази іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Судом не враховуються вказані аргументи представника відповідача, як мотиви та докази упередженості судді, однак судом встановлено, що відповідач у справі має власну суб`єктивну позицію щодо складу суду, відповідно у нього могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Метою запровадження інституту відводу (самовідводу) судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Як судом зазначалось вище, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини, як джерело права.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета «Україна- центр» проти України» від 15 жовтня 2010 року визначено, що відповідно до усталеної практики суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24.02.1993, пункти 27, 28 і 30, Series A, nо. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, пункт 42, ECHR 2000-XII).

У пунктах 105, 106 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» зазначено, що у деяких випадках, коли може бути важко забезпечити докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді, вимога об`єктивної безсторонності забезпечує ще одну важливу гарантію (див. «Пуллар проти Сполученого Королівства», 10.06.1996, §32, Звіти 1996-111).

У зв`язку з цим, навіть отримане враження щодо безсторонності судді має важливе значення, бо, іншими словами, «правосуддя повинно не лише здійснюватися; але й виглядати таким, що здійснюється». На кону стоїть довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти громадськості (див. «Де Куббер проти Бельгії», 26.10.1984, § 26, Серія А, № 86).

Суд звертає увагу на відсутність жодних доказів щодо існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Однак, з огляду на долучені 15.11.2023 до матеріалів справи докази та повторну заяву про відвід, на думку головуючої судді, свідчать про принципову позицію відповідача, третіх осіб у цій справі, яка дискредитує будь-які подальші дії судді при розгляді цієї справи, суддею Сподарик Н.І. вирішено заявити заяву про самовідвід.

Враховуючи вищевикладене, щоб у сторін не виникало сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, з метою повного та всебічного розгляду справи, вважаю за необхідне заявити самовідвід від участі у розгляді справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Служби безпеки України (Департамент контррозвідки Служби безпеки України), Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення.

Частинами першою-третьою статті 40 КАС України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про самовідвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Суд задовольняє самовідвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Отже, з урахуванням обставин, викладених у заяві судді про самовідвід, з метою уникнення будь-яких сумнівів у об`єктивності та неупередженості суду при розгляді цієї справи, суд вважає заявлений суддею Сподарик Н.І. самовідвід обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 31, 36, 39, 41, 248 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

заяву про самовідвід головуючої судді Сподарик Н.І. задовольнити.

Відвести суддю Сподарик Н.І. за її заявою від участі у розгляді справи №380/24171/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Служби безпеки України (Департамент контррозвідки Служби безпеки України), Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення.

Адміністративну справу №380/24171/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Служби безпеки України (Департамент контррозвідки Служби безпеки України), Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення передати для повторного автоматизованого розподілу справ в порядку ст. 31 КАС України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна