Справа № 580/6920/23
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2023-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року справа № 580/6920/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

02.08.2023 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач 2), в якій просить:

- визнати та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №05 від 14.04.2023 про відмову у призначенні позивачу пенсії у відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити позивачу з 03.03.2023 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що згідно посвідчення від 10.08.1995 серії НОМЕР_1 є особою, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4). Позивач у квітні 2023 року звернувся до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідач 2 прийняв рішення від 14.04.2023 № 05, яким відмовив позивачу у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку, оскільки період його проживання в зоні посиленого радіологічного контролю складає 3 роки 5 місяців 25 днів на 01.01.1993, тобто менше 4 років. Однак, вказує позивач, в посвідченні від 10.08.1995 серії НОМЕР_1 вказано, що він проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю в період 1986-1995 р.р.

Позивач вважає, що єдиним документом, що підтверджує його статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи та надає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, передбаченої зазначеним Законом, є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілого від Чорнобильської катастрофи, і такий висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду. З цих підстав вважає відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку протиправною та такою, що порушує його право на соціальний захист.

Відповідач 1 проти позову заперечив. 22.08.2023 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що особа, яка має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до норм статті 55 Закону № 796-ХІІ повинна надати посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідку про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видану органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Заявник проживав у зоні посиленого радіологічного контролю (Черкаська область, Катеринопільський район, с. Кайтанівка) 3 роки 5 місяців 25 днів на 1 січня 1993 року. Оскільки факт постійного проживання чи роботи на території зони гарантованого добровільного відселення у період з 26.04.1986 по 01.01.1993 (не менше 4 років) документально не підтверджено, то підстави для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ відсутні.

З вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач 2 подав 22.08.2023 до суду відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до наданих документів про стаж (ідентифікаційний номер, трудова книжка, довідки про стаж, військовий квиток, диплом, довідки про стаж) загальний страховий стаж позивача враховано повністю та складає 31 рік 4 місяці 28 днів. Позивач проживав у зоні посиленого радіологічного контролю (Черкаська область, Катеринопільський район, с. Кайтанівка) 3 роки 5 місяців 25 днів на 01.01.1993, що не дає права на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, як потерпілому від аварії на Чорнобильський АЕС 4 категорії. До періоду перебування в зоні ЧАЕС не враховано період навчання у м. Умань з 01.09.1983 по 22.06.1987 та період проходження військової служби з 12.11.1987 по 24.11.1989. Тому позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як потерпілому від аварії на Чорнобильський АЕС відповідно до Закону № 796-ХІІ, оскільки на 01.01.1993 заявник прожив у зоні посиленого радіологічного контролю менше 4 років.

Ухвалою від 07.08.2022 суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

З`ясувавши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, дослідивши подані письмові докази, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 10.08.1995 є громадянином, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) (а. с. 9).

Згідно з витягом з реєстру територіальної громади від 23.02.2023 позивач проживає та зареєстрований в с. Кайтанівка Звенигородського району Черкаської області з 01.07.1975. Станом на дату видачі витягу позивач із реєстрації не знятий (а. с. 7).

06.04.2023 позивач звернувся до відповідача 1 із заявою, у якій просив призначити пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

14.04.2023 відповідач 2 прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, оскільки зниження пенсійного віку, визначене ст. 55 Закону України «Про статус у соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», надається особам, які постійно проживали або відпрацювали у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років станом 01.01.1993, проте позивач проживав у зоні посиленого радіологічного контролю (Черкаська область, Катеринопільський район, с. Кайтанівка) 3 роки 5 місяців 25 днів на 1 січня 1993 року, що не дає права на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку як потерпілому від аварії на Чорнобильський АЕС 4 категорії. До періоду перебування в зоні ЧАЕС не враховано період навчання у м. Умань з 01.09.1983 по 22.06.1987 та період проходження військової служби з 12.11.1987 по 24.11.1989. Тому позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як потерпілому від аварії на Чорнобильський АЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки на 1 січня 1993 року заявник прожив у зоні посиленого контролю менше 4 років (а. с. 8).

Вважаючи відмову в призначенні пенсії протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає таке.

Спірні відносини врегульовані Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058), Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон №796) та Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1).

Законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій є Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV.

Відповідно до прикінцевих положень Закону №1058 закони України та інші нормативні акти застосовуються в частині, що їм не суперечить.

Статтею 55 Закону №796 передбачено умови надання пенсії за віком, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону №796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Згідно пункту 2.1 розділу 11 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Ст. 9 Закону №796 передбачає, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно п. 4 ст. 11 Закону №796 до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону №796 для встановлення пільг і компенсацій особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, відносяться до категорії 4 осіб , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно ч. 3, 4 Закону №796 підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 посвідчення видаються особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

Єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Довідки про періоди роботи (служби) чи постійного проживання у зоні посиленого радіологічного контролю є лише підставою для визначення в установленому порядку статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №750/4895/17, від 21.11.2018 у справі №751/2081/17.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 10.08.1995 позивач постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), отже має право на зменшення пенсійного віку при призначенні пенсії за віком.

Таким чином, відсутність надання позивачем документів про період проживання (роботи) у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993 не є підставою для відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону №796.

Водночас умовами призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону №796 є досягнення особою певного віку та наявність необхідного стажу.

Так, згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» від 09.07.2003 №1058-ІV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Як зазначено вище, відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону №796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Оскільки позивач згідно копії військового квитка НОМЕР_2 та довідки Уманського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №253 від 12.10.2021 у період з 14.11.1984 по 15.12.1986 проходив дійсну строкову військову службу в Радянській Армії, тобто у зоні посиленого радіоекологічного контролю з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1987 не проживав і не працював, він не має права на початкове зниження пенсійного віку на 2 роки.

Отже його вік та стаж підлягають зниженню на 3 роки, і позивач має право на призначення пенсії за віком при досягненні 57 років та при наявності страхового стажу при зверненні за призначенням пенсії за віком у 2021 році 25 років (28 років 3 роки).

Зважаючи на ту обставину, що позивач 14.07.1966 року народження і на час звернення за призначенням пенсії за віком (28.10.2021) не досяг пенсійного віку 57 років, відмова у призначенні пенсії здійснена на законних підставах.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст. 241-243, 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий Алла РУДЕНКО