Справа № 600/2782/23-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/2782/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач або ГУ ПФУ в Житомирській області), в якому, з урахуванням позовної заяви у новій редакції, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 17 від 07.04.2023 «Про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перевести ОСОБА_1 , з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

1.2. Ухвалою суду від 05.05.2023 року даний позов залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

1.3. Ухвалою суду від 12.05.2023 року по справі відкрите спрощене провадження без повідомлення учасників справи.

1.4. 19.06.2023 року ухвалою суду залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (м. Чернівці, площа Центральна, буд. 3, ).

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. В обґрунтування позовних вимог, згідно позовної заяви та відповіді на відзив, позивач зазначає, що 04.04.2023 року він письмово звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про перехід з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу». Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 17 від 07.04.2023 року йому відмовлено у переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки станом на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII заявник не займав посад, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

2.2. Вважає протиправним рішення відповідача щодо відмови у переведенні його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки згідно з пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством.

2.3. При цьому вказує, що відсутність у статті 3 Закону України «Про державну службу» конкретно його посади не може бути причиною відмови у задоволенні його адміністративного позову.

2.4. Так, відповідно до пункту 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283, до стажу державної служби зараховується стаж роботи журналіста в державних і комунальних засобах масової інформації. Окрім цього, згідно статті 12 Закону України «Про державну підтримку ЗМІ та соціальний захист журналістів» від 23.09.1997 року №50/97/ВР, стаж робота журналіста в державних та комунальних засобах масової інформації зараховується до стажу державної служби. Відповідно до «Переліку посад журналістів державних і комунальних засобів масової інформації, які прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів секретаріату (апарату) відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування», затвердженого постановою КМУ від 15.03.1997 року №377, редактор, старший кореспондент, кореспондент і заступник відповідального секретаря відносяться до посад журналістів, а отже зараховуються до стажу державної служби, оскільки в ці періоди обласна газета «Молодий буковинець» була державним засобом масової інформації. Також газета «Чернівці» відносилась до газета міської ради народних депутатів, і посади які він займав з 19.11.2002 року по 19.02.2015 року, також з 17.10.2017 року по 21.03.2023 року відносяться до посад державного службовця. Зазначене підтверджується відповідними записами в трудовій книжці, копіями наказів з Чернівецької обласної прокуратури. Також зазначає, що до 2016 року він мав стаж робота на посадах державної служби більше 20 років.

2.5. Наголошує, що у рішенні № 17 від 07.04.2023 року «Про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» ГУ ПФУ в Житомирській області, не зазначено, які саме періоди робота ОСОБА_1 зараховано, а які не зараховано до стажу державної служби, не обґрунтовано та не наведено підстав, за яких ті чи інші періоди не зараховані до стажу державної служба.

Позиція відповідача

2.6. До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник ГУ ПФУ в Житомирській області зазначив, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з огляду на наступне.

2.7. Так зазначає, що позивач 04.04.2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно Закону України «Про державну службу». Після реєстрації заяви позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача та за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення від 07.04.2023 року № 17 про відмову у переході на пенсію за віком відповідно Закону України «Про державну службу». Тому позовна вимога щодо призначення пенсії саме Управлінням є необґрунтованою.

2.8. Вказує, з 01.05.2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі Закон №889-VIII), яким визначено право на призначення пенсій відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ).

2.9. Ст. 90 Закону №889-VIII визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

2.10. Пунктом 10, 12 Прикінцевих положень Закону №889-VIII передбачено призначення пенсій за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ наступним особам:

- державним службовцям, які на день надання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців;

- державним службовцям, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, ст. 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсій відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

2.11. Особи, які станом на 01.05.2016 року (дату набрання чинності Законом № 889-VIII) не мають необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ, права на пенсію відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, з урахуванням вимог, визначених у пунктах 10 та 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII не мають.

2.12. Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-УІІІ передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

2.13. Основними умовами, які визначають підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ є відповідна категорія посади та встановлення за займаною посадою відповідного рангу.

2.14. За таких обставин займані Позивачем посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, оскільки їй як посадовій особі присвоювались спеціальні звання, а не ранги державної служби.

2.15. В результаті розгляду матеріалів електронної пенсійної справи було встановлено, що згідно поданих документів стаж позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, становить 12 років 03 місяці 13 днів.

2.16. Станом на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII позивач не займав посад, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, з огляду на вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області було винесено рішення про відмову у перерахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу» від 07.04.2023 року № 17.

2.17. Отже, дії ГУ ПФУ в Житомирській області щодо відмови у перерахунку у зв`язку з переведенням на інший вид пенсії позивачу є правомірними та вмотивованими.

Позиція третьої особи

2.18. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі ГУ ПФУ в Чернівецькій області) подано до суду письмові пояснення, згідно змісту яких його представник також вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

2.19. В обґрунтування свої позиції представник третьої особи наводить доводи, аналогічні тим, що зазначені у відзиві на позовну заяву ГУ ПФУ в Житомирській області.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. Дослідженням матеріалів справи та згідно аргументів сторін судом встановлено, що ОСОБА_1 з 12.07.2019 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернівецькій області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон №1058-IV).

3.2. 04.04.2023 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Чернівецькій області із заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно Закону України «Про державну службу».

3.3. Яке встановлено судом, заява позивача, відповідно до екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, розглядалася ГУ ПФУ в Житомирській області. За результатами розгляду даної заяви, згідно принципу екстериторіальності, ГУ ПФУ в Житомирській області прийнято рішення від 07.04.2023 року за №17 про відмову в переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ.

Як видно зі змісту даного рішення, підставою для відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» слугувало те, що його стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, становить 12 років 03 місяці 13 днів. Водночас, станом на день набрання чинності Закону № 889-VIII заявник не займав посад, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.

ІV. ПОЗИЦІЯ СУДУ

4.1. Статтею 1 Конституції України визначено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

4.2. У статті 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

4.3. Згідно статті 22 Конституції України, Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

4.5. Частиною 1 Стаття 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

4.6. Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

4.7. Частиною 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

4.8. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

4.9. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

4.10. Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

4.11. Судом встановлено, що позивачу призначено пенсію за віком за нормами Закону № 1058-IV, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, однак за призначенням пенсії відповідно до Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII позивач із заявою звернувся вперше.

4.12. Тобто, в даній справі має місце призначення пенсії за іншим Законом, зокрема за Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

4.13. Відповідно до п. 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII з 01 травня 2016 втратив чинність Закон № 3723-XII крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

4.14. Пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

4.15. Таким чином, за наявності у особи станом на 01 травня 2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII.

4.16. При цьому, відповідно до п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 № 229 (далі Порядок № 229), стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, обчислюється відповідно до п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

4.18. Згідно з п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

4.19. Частиною 1 ст. 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

4.20. Отже, до 1 травня 2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

4.21. Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18, право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII пов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним згідно з п. 10, 12 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, у той час як додаткових умов для призначення пенсії у вказаних пунктах Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII не встановлено.

4.22. Судом у цій справі встановлено, що згідно змісту рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 07.04.2023 року за №17 про відмову позивачу в переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, підставою для відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» слугувало те, що його стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, становить 12 років 03 місяці 13 днів. Водночас, станом на день набрання чинності Закону № 889-VIII заявник не займав посад, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.

4.23. Надаючи оцінку цьому рішенню суд виходить з критеріїв законності, які наведені в частині 2 статті 2 КАС України. Зокрема, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Цей критерій відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставини, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

4.24. Також, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Фадєєва проти Росії» нагадав, що, оцінюючи докази, слід застосовувати такий загальний принцип, як принцип доведення «поза всяким сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування досить вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або неспростовних фактичних презумпцій (&.79)

4.25. Так при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не дотримано принципу обґрунтованості, оскільки, як вірно наголошено позивачем, ГУ ПФУ в Житомирській області, не зазначено, які саме періоди робота ОСОБА_1 зараховано, а які не зараховано до стажу державної служби, не обґрунтовано та не наведено підстав, за яких ті чи інші періоди не зараховані до стажу державної служба.

4.26. Зазначення відповідачем лише сукупного врахованого стажу позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців (12 років 03 місяці 13 днів), виключає можливість суду перевірити правильність такого розрахунку з урахуванням всіх періодів його трудової діяльності.

4.27. Суд наголошує, що здійснення розрахунку стажу з наданням конкретних підстав для не зарахування того чи іншого періоду трудової діяльності належить до виключної компетенції відповідача і суд не має повноважень здійснювати його розрахунок до моменту проведення такого розрахунку відповідачем. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини.

4.28. Суд звертає увагу, що органи Пенсійного фонду України здійснюють свою діяльність як суб`єкти владних повноважень, а отже їх діяльність має характеризуватись певною послідовністю та передбачуваністю, що зокрема слідує з принципу належного урядування.

4.29. При цьому суд нагадує, що зміст принципу належного урядування передбачає, що державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права; потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися коштом осіб, яких вони стосуються (Рішення ЄСПЛ у Справі Рисовський проти України (заява № 29979/04), прийняте 20.10.2011 року (набуло статусу остаточного 20.01.2012 року).

V. ВИСНОВКИ СУДУ

5.1. Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

5.2. Відповідачем не доведено суду правомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 17 від 07.04.2023 «Про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому у цій частині суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

5.3. Водночас, щодо вимоги позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перевести ОСОБА_1 , з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», суд зазначає, що такий спосіб захисту є недоречним з огляду на наступне.

5.4. Статтею 245 КАС України визначено повноваження суду при вирішенні справи. Зокрема відповідно до пункту 2 частини 2 цієї статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

5.5. При цьому відповідно до частини 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

5.6. Отже, виходячи із зазначених положень статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи те, що позивачем оскаржуються індивідуальний акт, суд може відповідача у цій справі зобов`язати вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

5.7. Водночас, суд у цій справі дійшов висновку, що здійснення розрахунку стажу з наданням конкретних підстав для не зарахування того чи іншого періоду трудової діяльності належить до виключної компетенції відповідача і суд не має повноважень здійснювати його розрахунок до моменту проведення такого розрахунку відповідачем.

5.8. За таких обставин суд не вбачає підстав для втручання в діяльність відповідача, шляхом підміни його виключної функції через зобов`язання прийняти певне рішення, а тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

5.9. Разом з цим, враховуючи положення частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України щодо права суду зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також положення частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України щодо права суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд вважає за необхідним у цій справі вийти за межі позовних вимог і з метою надання ефективного захисту порушеному права позивача, зобов`язати відповідача:

- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.04.2023 року про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно Закону України «Про державну службу», з урахуванням висновків викладених у мотивувальній частині цього рішення.

5.10. За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов підлягає задоволенню частково з підстав, викладених у його мотивувальній частині.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

6.2. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., а оскільки, позов задоволено частково, суд стягує, на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 536,80 грн. (пропорційно задоволеним вимогам) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 17 від 07.04.2023 року «Про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.04.2023 року про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно Закону України «Про державну службу», з урахуванням висновків викладених у мотивувальній частині цього рішення.

4. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (м. Житомир, вул. О.Ольжича, буд. 7, ).

Третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (м. Чернівці, площа Центральна, буд. 3, ).

Суддя О.В. Анісімов