Справа № 360/1282/23
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

21 листопада 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/1282/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23.10.2023 до Луганського окружного адміністративного суду через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01.05.2023 раніше призначеної пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Луганській області поновити ОСОБА_1 з 01.05.2023 нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком, а також виплатити заборгованість з пенсії за віком, що виникла за період її несплати, починаючи з 01.05.2023.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 20.10.2014 (довічно). Позивач не є внутрішньо переміщеною особою.

З травня 2023 року позивач фактично не отримує призначену пенсію, а пенсійні виплати з цього часу не надходять на банківський рахунок.

Згідно відомостей з особистого кабінету на веб-порталі електронних послуг ПФУ вбачається, що загальна сума призначеної пенсії - 6946,59 грн, дата наступної виплати - 23.05.2023, місяць останньої виплати - квітень 2023 року. Сума останньої виплати - 6946,59 грн.

Отже, з травня 2023 року відповідачем не здійснюється нарахування та виплата пенсії.

В зв`язку із чим, 29.05.2023 позивач письмово звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з проханням надати роз`яснення щодо причин, з яких не отримав пенсійні виплати в травні 2023 року. Звернення направлено через електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг ПФУ та зареєстроване за № ВЕБ-12001-Ф-С-23-115860 від 29.05.2023.

Листом від 31.05.2023 за вих. №3600-4004/С-02/8-1200/23 ГУ ПФУ в Луганській області надано відповідь, згідно якої: «За нормами частини першої статті 49 Закону нарахування пенсії Вам з 01.05.2023 призупинено до з`ясування істотних для отримання пенсії обставин у зв`язку з надходженням до Головного управління інформації, яка потребує проведення фізичної ідентифікації особи пенсіонера. Отже, для поновлення виплати пенсії Вам необхідно особисто звернутися до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України з відповідною заявою та необхідними документами: паспортом; документом про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків; довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.».

Отже, відповідно до наданого роз`яснення з 01.05.2023 призупинено нарахування пенсії на підставі ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до з`ясування істотних для отримання пенсії обставин у зв`язку з надходженням до Головного управління інформації, яка потребує проведення фізичної ідентифікації особи пенсіонера.

01.07.2023 позивач повторно звернувся до відповідача з заявою (зареєстровано в електронній системі ПФУ за №ВЕБ-12001-Ф-С-23-147603).

Листом від 11.07.2023 за вих. № 4533-4773/С-02/8-1200/23 Головне управління ПФУ в Луганській області надало відповідь із змістом аналогічним раніше наданій відповіді від 31.05.2023. При цьому, нарахування та виплату пенсії не відновлено, не роз`яснено конкретну законодавчо визначену підставу для припинення виплати пенсії, не надано запитувані документи.

Відповідач позов не визнав, до Луганського окружного адміністративного суду надав відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області як отримувач пенсії за віком, призначеної на пільгових умовах за Списком № 2 з 20.10.2014.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 49 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон) нарахування пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2023 автоматично призупинено (окремим документом рішення про припинення не оформлювалось), згідно листа Пенсійного фонду України № 2800-030202-9/20894 від 17.04.2023, яке зареєстровано в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області № 498/16 від 17.04.2023 у зв`язку з отриманням інформації, яка потребує проведення фізичної ідентифікації особи - пенсіонера.

Згідно з даними ЕПС пенсія виплачена по 30.04.2023, виплату пенсії призупинено з 01.05.2023 (до з`ясування).

29.05.2023 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області надійшла скарга ОСОБА_1 стосовно надання інформації з якої причини та на якій підставі перестали виплачувати пенсію на банківський рахунок, яка зареєстрована в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області за вхідним №ВЕБ-1200-Ф-С-23-115860 від 13.10.2023.

Листом від 31.05.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області було надано відповідь на скаргу від 29.05.2023 (вих. № 3600-4004/C-02/8- 1200/23 від 31.05.2023).

01.07.2023 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області надійшла повторна скарга ОСОБА_1 , стосовно надання інформації з якої причини та на якій підставі перестали виплачувати пенсію на банківський рахунок, яка зареєстрована в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області за вхідним №ВЕБ-1200-Ф-С-23-147603 від 01.07.2023.

Листом від 31.05.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області було надано відповідь на скаргу від 01.07.2023 (вих. №4533-4733/C-02/8-1200/23 від 11.07.2023).

17.08.2023 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області надійшла повторна скарга ОСОБА_1 , стосовно надання інформації з якої причини та на якій підставі перестали виплачувати пенсію на банківський рахунок, яка зареєстрована в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області за вхідним №ВЕБ-1200-Ф-С-23-189238 від 17.08.2023.

Листом від 08.09.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області було надано відповідь на скаргу від 17.08.2023 (вих. №5615-5644/C-02/8- 1200/23 від 08.09.2023).

За поновленням виплати пенсії ОСОБА_1 особисто до органів Пенсійного фонду не звертався.

З урахуванням викладеного Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, вважає їх необґрунтованими та просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 26.10.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) отримував пенсію за віком, перебуває на обліку відповідача, що підтверджено наявними в матеріалах справи та не заперечується сторонами.

29.05.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з проханням надати роз`яснення щодо причин, з яких не отримав пенсійні виплати в травні 2023 року.

Листом від 31.05.2023 за вих. № 3600-4004/С-02/8-1200/23 відповідач повідомив, що за нормами частини першої статті 49 Закону нарахування пенсії з 01.05.2023 призупинено до з`ясування істотних для отримання пенсії обставин у зв`язку з надходженням до Головного управління інформації, яка потребує проведення фізичної ідентифікації особи пенсіонера. Отже, для поновлення виплати пенсії необхідно особисто звернутися до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України з відповідною заявою та необхідними документами: паспортом; документом про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків; довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

01.07.2023 позивач повторно звернувся до відповідача з заявою (зареєстровано в електронній системі ПФУ за № ВЕБ-12001-Ф-С-23-147603).

Листом від 11.07.2023 за вих. № 4533-4773/С-02/8-1200/23 відповідач повідомив позивача із змістом аналогічним раніше наданій відповіді від 31.05.2023.

17.08.2023 на адресу відповідача надійшла повторна скарга позивача стосовно надання інформації з якої причини та на якій підставі перестали виплачувати пенсію на банківський рахунок, яка зареєстрована в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області за вхідним № ВЕБ-1200-Ф-С-23-189238 від 17.08.2023.

Листом вих. № 5615-5644/C-02/8-1200/23 від 08.09.2023 відповідач повідомив позивача про надання відповіді на скаргу від 17.08.2023.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 абз. 1 статті 92 Конституції України).

Статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2014 у справі "Суханов та Ільченко проти України" (Заяви № 68385/10 та № 71378/10) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: "перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов`язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою" (параграф 30).

Щодо соціальних виплат, стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706-VII), який набрав чинності з 22.11.2014, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

З матеріалів справи встановлено, що позивач не перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа.

Частиною першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV регламентовано, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону № 1058-IV виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Згідно із частиною другою статті 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Статтею 47 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 49 Закону № 1058-IV врегульовано питання щодо припинення та поновлення виплати пенсії, зокрема, передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Частиною другою цієї статі визначено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

З вищевказаних норм чинного законодавства слідує, що частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV визначено вичерпний перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України або за рішенням суду. Цим переліком передбачена можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

У свою чергу постановами Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 та від 08.06.2016 № 365, на які посилається відповідач, визначено умови призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам: знаходження внутрішньо переміщеної особи на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою.

Як вбачається з матеріалів справи пенсія позивачу припинена з 01.05.2023 після надходження листа Пенсійного фонду України № 2800-030202-9/20894 від 17.04.2023 у зв`язку з отриманням інформації, яка потребує проведення фізичної ідентифікації особи позивача.

Статтею 49 Закону № 1058-IV не передбачено таких підстав припинення виплати пенсії. Не передбачено такої підстави й будь-яким іншим законом України.

Тобто, припинення виплати пенсії позивачу відбулося безпідставно та не у спосіб, визначений частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV.

В судовому порядку виплата пенсії позивачу не припинялася.

Органом Пенсійного фонду рішення про припинення виплати пенсії з встановлених законом підстав не приймалося, доказів прийняття рішення не надано.

Вказане свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.

Крім того, припиняючи виплату пенсії відповідачем не враховано те, що з 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який діє і натепер.

Позивач вказує про своє перебування на тимчасово окупованій території в м. Щастя, Луганська область відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004.

Проте, припинення виплати пенсії в такий період за встановлених обставин порушує права та законні інтереси позивача як пенсіонера.

Таким чином, доводи відповідача, що для подальшого поновлення пенсії, позивачу необхідно звернутися до управління особисто з відповідними документами є безпідставними, оскільки пріоритетними для застосування у цій справі є вимоги статті 49 Закону № 1058-IV.

До спірних правовідносин, суд вважає, що застосовувати постанови Кабінету Міністрів України на які посилається відповідач, якими встановлений порядок продовження та поновлення пенсійних виплат, у спірних правовідносинах неможливо.

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що позивач з 01.05.2023 не отримує пенсію з вини Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням викладеного належним способом захисту порушеного права в даному випадку є:

- визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області, яка полягає у припиненні нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.05.2023;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.05.2023.

Позовна вимога про визнання протиправними дій відповідача не підлягає задоволенню, оскільки обраний спосіб захисту не відповідає ефективному способу захисту порушених прав у судовому порядку.

Щодо вимоги про зобов`язання здійснити виплату позивачу заборгованості, суд зазначає.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача поновити нарахування і виплату пенсії з 01.05.2023, а не виплату заборгованості, тобто належним виконанням судового рішення буде вважатися виплата в повному обсязі недоплаченої суми пенсії періодичними платежами, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї суми пенсії за спірний період.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

З огляду на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023, з урахуванням приписів частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір», позивач за подання адміністративного позову немайнового характеру повинен був сплатити судовий збір в розмірі 858,88 гривень (1073,60*0,8).

З огляду на те, що позовні вимоги носять немайновий характер і позов підлягає частковому задоволенню через коригування обраного позивачем способу захисту, відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України суд присуджує позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 858,88 грн.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 226, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код 21782461, місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області, яка полягає у припиненні нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.05.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.05.2023.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 858,88 (вісімсот п`ятдесят вісім грн 88 коп.) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива