Справа № 460/21978/23
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2023 року м. Рівне №460/21978/23
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Ясковець О.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: представник Голубенко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
довійськової частини НОМЕР_1
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді та ігнорування його рапортів;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати позивачу повну інформацію, що запитувалась в його рапортах.

Мотивуючи вимоги позову ОСОБА_1 зазначав, що 05.09.2023 він звернувся до відповідача з рапортом, в якому просив виготовити та надати належним чином засвідчені копії усіх наказів, що його стосуються, з часу прибуття до військової частини НОМЕР_1 по дату звернення. З огляду на те, що відповіді на рапорт він не отримував, то 14.09.2023 звернувся до відповідача повторно з аналогічним рапортом. Позивач повідомив, що відповіді на жодний з рапортів надано не було, а відповідно до ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації повинен надавати відповідь на запит не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 25.09.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 23.10.2023 на 09:30 год.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена у відзиві на позов від 13.10.2023, відповідно до змісту якої він заперечував проти їхнього задоволення. Зазначав на обґрунтування такої позиції про те, що надання відповіді на рапорт позивача від 05.09.2023 підтверджується змістом поданого ОСОБА_1 адміністративного позову, оскільки витяг з наказу від 13.06.2023 №164 військовою частиною НОМЕР_1 було виготовлено саме у відповідь на такий запит і він був долучений позивачем до матеріалів справи №460/21978/23. При цьому, відповідач наголошував, що строк розгляду рапорту військовослужбовця складає 30 днів з моменту реєстрації у військовій частині, до якої він надійшов, а тому строк розгляду запиту 15.10.2023, а тому станом на час подачі відзиву строк надання відповіді позивачеві не порушено. З яких підстав позивач вважав, що рапорт не розглянуто та не виконано, відповідачу встановити не вдалось. Окремо відповідач звертав увагу, що у рапорті Березнюка В.А. від 14.09.2023 відсутня поштова чи електронна адреса, на яку б він просив скерувати письмову відповідь на рапорт. Просив у задоволенні позову відмовити.

03.11.2023 позивач подав відповідь на відзив, у якій виклав свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення.

У судове засідання, призначене на 13.11.2023, позивач не прибув. Про дату, місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. У відповідності до вимог ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за даною явкою.

У судовому засіданні, призначеному на 13.11.2023, представник відповідача проти задоволення позову заперечував з наведених у відзиві підстав. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 29.05.2023.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.06.2023 №164 капітана медичної служби ОСОБА_1 з 13.06.2023 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення і вирішено вважати таким, що з 13.06.2023 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 3440 гривень на місяць, шпк "старший лейтенант медичної служби".

05.09.2023 позивач звернувся до відповідача із рапортом, в якому просив виготовити та надати належним чином засвідчені копії усіх наказів, що його стосуються, з часу прибуття до військової частини НОМЕР_1 по дату звернення для ознайомлення з ними та оскарження їх в судовому порядку.

Вказаний рапорт зареєстрований відповідачем 05.09.2023 за №11860.

14.09.2023 ОСОБА_1 повторно звернувся до відповідача із рапортом, в якому просив виготовити та надати належним чином засвідчені копії усіх наказів, що його стосуються, з часу прибуття до військової частини НОМЕР_1 по дату звернення для ознайомлення з ними та оскарження їх в судовому порядку.

Вказаний рапорт зареєстрований відповідачем 14.09.2023 за №12325.

Також судом встановлено, що 23.09.2023 ОСОБА_1 вибув з військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 .

Предметом судового оскарження в даній справі є надання/ненадання відповідей на такі рапорти позивача, з приводу чого суд зазначає наступне.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з ч.4 ст.2 вказаного Закону, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі також - Положення). Цим Положенням також регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Наказом Міністерства оборони України № 170 від 10.04.2009 затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі також Інструкція).

З аналізу приписів Положення та Інструкції слідує, що комунікація військовослужбовця та його командування з приводу усіх питань, що стосуються проходження ним служби здійснюється шляхом подачі рапортів по команді на ім`я командира (начальника) військової частини.

Суд відмічає, що подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Відповідно до ст.12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 №548-ХІV, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Згідно зі ст.14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Поряд з цим, відповідно до п.110-111 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі:

прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод;

незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.

Заява чи скарга з інших питань службової діяльності подається безпосередньому командирові (начальникові) тієї особи, дії якої він оскаржує, а в разі, якщо особи, які подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, заява чи скарга подається в порядку підпорядкованості. У такому самому порядку подаються пропозиції.

Пунктами 115, 117 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що вимоги до звернення військовослужбовця, порядок розгляду пропозицій, заяв та скарг, строки розгляду, права військовослужбовця під час розгляду заяви чи скарги, обов`язки командирів, органів військового управління щодо розгляду звернень військовослужбовців регулюються законодавством України про звернення громадян, нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Тобто, реалізація права військовослужбовця на подання рапорту, пропозиції, заяви чи скарги, так і права на інформацію, кореспондує з обов`язком відреагувати на рапорт, пропозицію, заяву чи скаргу.

При цьому, особливості звернення з відповідним рапортом, заявою, пропозицією чи скаргою визначається спеціальним законодавством.

Як встановлено судом і не є спірним у справі, ОСОБА_1 звертався до командира військової частини НОМЕР_1 з двома рапортами від 05.09.2023 та від 14.09.2023.

Загальні вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами у військових частинах (установах) Збройних Сил України, штабах угруповань військ, (далі військові частини, установи), включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік, зберігання і контроль за виконанням, встановлені Інструкцією з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124 (далі - Інструкція з діловодства у Збройних Силах України).

Відповідно до п.2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

За вимогами п.2.7.9 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України деякі внутрішні документи (заяви, рапорти, пояснювальні та доповідні записки, довідки тощо) та документи, що створюються від імені кількох структурних підрозділів, оформлюються не на бланках.

Згідно з п. 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів з моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.

При цьому, відповідно до ст.20 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі Закон №393/96-ВР) звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Відтак, суд дійшов висновку, що командир військової частини за результатами розгляду рапорту (заяви) військовослужбовця, зобов`язаний протягом місяця розглянути рапорт (заяву) військовослужбовця та надати відповідь по суті порушених питань.

Як встановлено в ході судового розгляду справи та не спростовано позивачем, за змістом поданого 05.09.2023 до військової частини НОМЕР_1 рапорту капітана служби ОСОБА_1 , ним запитувались копії з наказів щодо проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , на що, штабом військової частини НОМЕР_1 було виготовлено витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.06.2023 №164, який власне і був долучений позивачем до позову та міститься у матеріалах справи №460/21978/23.

Щодо рапорту позивача від 14.09.2023, то суд зазначає, що з огляду на положення Інструкції з діловодства у Збройних Силах України та Закону №393/96-ВР строк його розгляду військовою частиною закінчувався 14.10.2023.

З даним адміністративним позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 20.09.2023, тобто до закінчення вказаного строку, а отже за відсутності доказів порушення його права на розгляд його рапорту.

Також судом встановлено, що 23.09.2023, тобто в період місячного строку надання відповіді на рапорт від 14.09.2023, ОСОБА_1 вибув з військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 . При цьому, рапорт позивача від 14.09.2023 поштової або електронної адреси ОСОБА_1 , на яку можливо було б скерувати відповідь, не містить.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі № 18-рп/2004 термін "порушене право", який вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес2. При цьому з приводу останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Проте, право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.11.2019 року у справі №687/1539/16-а та від 04.02.2020 року у справі №320/7969/17.

Суд зауважує, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Відповідно, дії суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо: по-перше, такі дії вчинені владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції і по-друге, оспорювані дії є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Враховуючи, що станом на час звернення позивача з цим позовом до суду строк, встановлений законом для розгляду відповідачем поданого рапорту позивача від 14.09.2023, не сплинув, суд вважає безпідставними посилання позивача на наявність з боку відповідача протиправної бездіяльності щодо розгляду відповідного рапорту.

Твердження позивача про порушення відповідачем ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", з огляду на пропуск п`ятиденного строку розгляду його рапортів, не заслуговують на увагу, оскільки позивач звертався до командира військової частини з рапортами, а не із запитами на отримання публічної інформації у відповідності до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Матеріали справи містять лист від 24.10.2023 №5281, яким військова частина НОМЕР_1 направила ОСОБА_1 копії документів, що стосуються проходження ним служби у такій частині, у відповідь на рапорт від 14.09.2023. З огляду на те, що позивач особисто не з`явився для отримання таких документів, не надав адреси для листування, дані документи направлялися за вказаною в соціально-демографічних даних домашньою адресою АДРЕСА_1 .

Судом не надається оцінка повноті і достовірності таких документів, оскільки їхнє надання відбулося після звернення позивача з позовом, а отже не є предметом судового розгляду.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Повний текст рішення складений 20 листопада 2023 року

Суддя С.А. Борискін