Справа № 2а-11524/11/1370
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2011 р. № 2а-11524/11/1370

м. Львів

09 год. 20 хв.

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий суддя Коморний О.І.,

секретар судового засідання Гнилиця Р.І.

від

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій Львівського обласного центру зайнятості та стягнення грошової допомоги.

Обставини справи.

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом у якому просить визнати неправомірними дії відповідача, Львівського обласного центру зайнятості, щодо невиплати грошової допомоги в розмірі десяти посадових окладів та зобов`язати відповідача виплатити грошову допомогу в сумі 15470,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно відмовлено у виплаті грошової допомоги в розмірі десяти посадових окладів, оскільки така відмова не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представники відповідача проти позову заперечили з підстав викладених у письмовому запереченні, зазначають, що позивач звільнений з посади у зв`язку із скороченням чисельності штату, а не у зв`язку із виходом на пенсію, а тому виплата грошової допомоги у такому випадку не передбачена. Просять у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд заслухав пояснення позивача та представників відповідача, повно, всебічно та об`єктивно оцінив подані докази у їх сукупності та

в с т а н о в и в:

Відповідачем 23.09.2011 року видано наказ №165 «Про оптимізацію структури та чисельності працівників львівської обласної служби зайнятості`відповідно до якого скорочено чисельність працівників Львівської обласної служби зайнятості на 2012 рік згідно з додатком.

З вказаним наказом та повідомленням про наступне вивільнення позивач ознайомлений під розпис 26.09.2011року.

У зв`язку з виданням відповідачем 23.09.2011р. наказу №165, позивач подав власноручно написану заяву з проханням про звільнення з роботи з 27.09.2011 року за п.1 ст. 40 Кодексу Законів про працю України.

Звільнення позивача з роботи за п.1 ст. 40 КЗпП України погоджено зборами працівників первинної профспілкової організації Львівського обласного центру зайнятості (протокол №14 від 26.09.2011р.).

Наказом №95-а від 26.09.2011 року позивача звільнено з посади заступника начальника відділу організації сприяння працевлаштуванню Львівського обласного центру зайнятості 27.09.2011р. у зв`язку зі скороченням штатів, п.1 ст.40 КЗпП України, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати відповідно до ст. 44 КЗпП України та виплатою компенсації за невикористану відпустку.

Згідно довідки №14-03 від 29.09.2011 року, виданої УПФУ в галицькому районі м. Львова, позивачу призначена пенсія як державному службовцю з 28.09.2011р. відповідно до Закону України «Про державну службу».

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч.2 цієї ж статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв`язку з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму, зокрема, відповідно до п.2 ч.2 ст.17 КАС України - на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, згідно преамбули, регулює Закон України «Про державну службу`від 16 грудня 1993 року N 3723-XII в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон N 3723-XII).

Відповідно до п. 3 ст. 30 Закону N 3723-XII, державна служба припиняється крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, у разі досягнення державним службовцем граничного віку проходження державної служби, який згідно ст. 23 цього Закону становить 62 роки для чоловіків і 60 років для жінок.

Згідно з ст. 37 Закону N 3723-XII, державним службовцям у разі виходу на пенсію за наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Системний аналіз вищенаведених норм Закону України «Про державну службу`дозволяє дійти висновку, що право на одержання грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів має державний службовець при припиненні державної служби у разі досягнення граничного віку проходження державної служби та виходу на пенсію з посади державного службовця.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивач звільнений не у зв`язку з досягненням граничного віку чи виходом на пенсію, а у зв`язку зі скороченням штатів, п.1 ст.40 КЗпП України, при цьому позивач у віці 53 роки не був позбавлений права продовжити державну службу у іншому державному органі до досягнення граничного віку проходження державної служби.

Водночас позивач, будучи звільненим за п.1 ст.40 КЗпП України, відповідно до пункту «г`ст. 26 Закону України «Про зайнятість населення`та ст..21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні`скористався правом на звернення до відповідного органу Пенсійного Фонду України щодо дострокового призначення пенсії. Відтак позивач вийшов на пенсію не з посади державного службовця, а після припинення державної служби з підстав передбачених КЗпП України та під час перебування на обліку у службі зайнятості, як такий, що втратив роботу у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, що в свою чергу не покладає на відповідача обов`язку виплачувати грошову допомогу державному службовцю, оскільки такий відносини по проходженню державної служби припинив з позивачем не з підстав виходу на пенсію.

Відповідно до закріпленого у ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України принципу змагальності, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Вміщений у ч. 2 цієї ж статті принцип диспозитивності визначає, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідного до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу, а в силу ч.4 цієї ж статті, суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані у справі.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи та норми діючого законодавства, суд дійшов висновку про дотримання відповідачем вищевказаних вимог ч.3 ст. 2 КАС України, правомірність дій відповідачем доведена належними та допустимими доказами, відтак позовні вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 94 КАС України відшкодування судових витрат позивачеві при відмові у задоволенні позову не передбачено.

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 05.12.2011р. о 10:00 год.

Суддя Коморний О.І.