Справа № 480/6623/23
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2023 року Справа № 480/6623/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6623/23 за позовом ОСОБА_1 до Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа - Охтирський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа - Охтирський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, і просить:
- визнати протиправною бездіяльність Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яка полягає у незвільненні з військової служби ОСОБА_1 за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю;
- зобов`язати Сумський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю.
В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що позивачє військовослужбовцем, старшим стрільцем 2-го відділення охорони 3-го взводу охорони роти охорони Охтирського РТЦК та СП. При цьому має дружину, ОСОБА_2 , яка має третю групу інвалідності, що підтверджується Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 765438, виданою Охтирською м/р МСЕК від 04.10.2021 та пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 . У зв`язку із цим 10.05.2023 ОСОБА_1 було подано до ТВО командира роти охорони Охтирського РТЦК та СП рапорт про звільнення з військової служби у запас відповідно до пп. "г "п. 2 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: - у зв`язку із наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи згідно із Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу». 19.06.2023 ОСОБА_1 отримав відмову у задоволенні його рапорту про звільнення з військової служби у зв`язку з відсутністю підстав для звільнення. Непогодившись із бездіяльністю відповідача, що полягає у незвільненні позивача з віійськової служби, останній звернувся до суду із даним позовом.
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №480/6623/23 за позовом ОСОБА_1 до Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа - Охтирський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
У відзиві на позовну заяву відповіач, заперечуючи проти позову, зазначає про те, що дружина позивача не має І або ІІ групи інвалідності, як це передбачено підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відтак, позивач не може бути звільнений зі служби за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю ІІІ групи.
Позивачем надано відповідь на відзив, згідно змісту якої позивач наголошує, що системний аналіз абз. 5 пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" дає підстави вважати, що звільнення відбувається в разі наявності дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю саме незалежно від групи інвалідності.
У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зауважує, що висновки, викладені у відповіді на відзив, є передчасними, а надання правової оцінки в даному випадку є виключно дискреційними повноваженнями суду. Стаття 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначає підстави та умови відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а стаття 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» - звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації. Однак, зміст жодної з наведених норм не передбачає умовою відстрочки від призову або звільнення з військової служби наявності з числа членів сім`ї військовозобов`язаного особи з інвалідністю ІІІ групи. Водночас, такою умовою є наявність у членів сім`ї осіб з інвалідністю І та ІІ груп.
У наданих суду поясненнях третя особа Охтирський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (далі - Охтирський РТЦК та СП) зазначає, що розгляд рапорту військовослужбовця ОСОБА_1 було проведено відповідно до вимог чинного законодавства України та у зв`язку з відсутністю підстав для його звільнення йому було обґрунтовано відмовлено. На переконання третьої особи, рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у задоволенні рапорту про звільнення позивача з військової служби за сімейними обставинами на підставі пп. г п.2 ч.4 статті 26 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" є законним та обґрунтованим, оскільки прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, старшим стрільцем 2-го відділення охорони 3-го взводу охорони роти охорони Охтирського РТЦК та СП.
10.05.2023 ОСОБА_1 було подано до ТВО командира роти охорони Охтирського РТЦК та СП) рапорт про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. г п.2 ч.4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ, а саме: у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб із інвалідністю та/ або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб із інвалідністю І чи ІІ групи (а.с.14).
Зі змісту листа Охтирського районного ТЦК та СП вбачається, що рапорт позивача за належністю було направлено до Сумського ОТЦК та СП для прийняття рішення щодо подальшого звільнення військовослужбовця (а.с.17).
За результатами розгляду поданих позивачем документів Сумським обласним ТЦК та СП, з урахуванням вимог Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", прийнято рішення залишити рапорт без реалізації у зв`язку із відсутністю підстав для звільнення" (а.с.18).
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, вважаючи, що має право на звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю ІІІ групи, позивач вернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.
Статтею 1 Закону України від 12.05.2015 №389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" (надалі - Закон №389-VIII) визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України" на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
На момент розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжений.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
У свою чергу правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється відповідно до положень Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок та військову службу" (надалі - Закон №2232-XII).
Спірним у даній справі є питання щодо застосування положень абзацу шостого підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які визначають підстави для звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини.
Так, згідно абз. 5 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 2232-XII) під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): наявність дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
Матеріалами справи підтверджується подання позивачем рапорту від 10.05.2023, в якому останній просив звільнити його з військової служби в запас відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з наявністю дружини з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи та небажанням проходити службу у військовому резерві ЗСУ (а.с.14).
На підтвердження наявності підстав для звільнення позивача з військової служби останній додав до рапорту, зокрема, довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 765438 (а.с.11-12) та свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 13.12.2008 (а.с.10), згідно яких, ОСОБА_1 13.12.2008 зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 ), якій 09.09.2021 МСЕК встановлена ІІІ група інвалідності, причини інвалідності - загальне захворювання, інвалідність встановлена до 01.10.2023.
Відповідачем відмовлено позивачу у звільненні з військової служби, посилаючись у своїй відповіді на те, що, з урахуванням вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», рапорт позиваач залишений без реалізації у у зв`язку із відсутністю підстав для звільнення.
Позивач вважає, що має право на звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю ІІІ групи, у зв`язку з чим, подав даний позов.
Згідно відзиву на позовну заяву, на думку відповідача, пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» дає підстави військовослужбовцю для звільнення з військової служби у разі наявність інвалідності у дружини чи/або батьків своїх чи батьків дружини (чоловіка) саме першої або другої групи, а не третьої, як у дружини позивача.
Проте, суд вважає, що доводи відповідача ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм абз. 5 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з огляду на викладене.
Так, абз. 5 пп. «г» п. 1 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII чітко визначено, що під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): наявність дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю.
Такі сімейні обставини, як наявність дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю, незалежно від групи інвалідності, є самостійною умовою для звільнення з військової служби військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, та вказані положення Закону № 2232-XII не передбачають вимог до групи інвалідності, встановленої дружині (чоловіку) відповідного військовослужбовця.
Така умова для звільнення військовослужбовця з військової служби, як наявність саме І чи ІІ групи інвалідності, на що посилається відповідач, передбачена цим же абз. 5 пп. «г» п.2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII, проте, стосується батьків військовослужбовця чи батьків дружини (чоловіка).
Суд наголошує, що абз. 5 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII не містить вимог, на які посилається відповідач, про те, що дружині (чоловіку) відповідного військовослужбовця має бути встановлена саме І чи ІІ група інвалідності, що давало б підстави для його звільнення з військової служби.
Таким чином, такі умови, як наявність конкретно визначеної групи першої чи другої, передбачені для такої категорії осіб, як батьки військовослужбовця чи батьки дружини (чоловіка).
На підставі наведеного у сукупності, враховуючи, що позивач у своєму рапорті просив звільнити його з військової служби у зв`язку з наявністю у нього дружини ІІІ групи інвалідності, що відповідає вимогам абз. 5 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII, суд погоджується з доводами позивача, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не звільнення позивача з військової служби за цих обставин, а тому, вимоги позивача у цій частині підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог про зобов`язання Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд зазначає наступне.
За приписами ч. 7 ст. 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до п.п. 233, 234, 241, 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі Положення № 1153/2008) військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.
Вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення.
Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги років військової служби військовослужбовець повинен письмово обґрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди.
Заперечення військовослужбовців щодо розрахунку вислуги років військової служби розглядаються командирами (начальниками) військових частин перед оформленням документів для звільнення з військової служби. Спірні питання щодо заліку вислуги років окремих періодів служби для призначення пенсії розглядаються спеціальною комісією Міністерства оборони України.
Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.
Після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.
Аналіз наведених законодавчих норм свідчить про те, що розгляд рапорту про звільнення з військової служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність, зокрема, сімейних обставин або інших поважних причин, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.
Матеріалами справи підтверджується подання позивачем рапорту від 10.05.2023, в якому останній просив звільнити його з військової служби в запас відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з наявністю дружини з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи.
Однак, відповідач залишив вказаний рапорт позивача без реалізації та будь-якого рішення відповідачем прийнято не було.
У свою чергу, Охтирський РТЦК та СП лише на адвокатський запит від 29.05.2023 (а.с.15-16), в якому адвокат позивача просила повідомити про результати розгляду рапорту про звільнення з військової служби ОСОБА_1 від 10.05.2023, надав відповідь у формі листа від 29.06.2023 та повідомив, що відповідно до листа відповідача №2/620, який отриманий ІНФОРМАЦІЯ_2 15.06.2023, відділом персоналу Сумського обласного ТЦК та СП документи щодо звільнення позивача опрацьовано і залишено рапорт без реалізації у зв`язку з відсутністю підстав для звільнення.
За встановлених обставин та наведеного правового регулювання, враховуючи, що у даній справі судом встановлено, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не звільнення позивача з військової служби за його рапортом від 10.05.2023 у зв`язку з наявністю дружини з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи на підставі абз.5 пп. «г» п.2 ч. 4 ст.26 Закону № 2232-XII, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача звільнити позивача з військової служби за пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII підлягають частковому задоволенню шляхом зобов`язання відповідача розглянути рапорт ОСОБА_1 від 10.05.2023 про звільнення з військової служби у зв`язку з наявністю дружини з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII та прийняти рішення по суті порушеного питання з урахуванням висновків суду у даній справі.
З приводу посилання представників позивача та відповідача врахувати при вирішенні даної справи судову практику судів апеляційної інстанції, то суд зауважує, що в силу положень ч.5 ст.242 КАС України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи зазначену позицію Європейського суду з прав людини, суд надав відповідь на всі аргументи сторін, які мають значення для правильного вирішення справи.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір" і такий ним не сплачувався. Відтак, підстави для компенсації витрат за сплату позивачем судового збору у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа - Охтирський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не звільнення ОСОБА_1 з військової служби за його рапортом від 10.05.2023 у зв`язку з наявністю дружини з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Зобов`язати Сумський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки розглянути рапорт ОСОБА_1 від 10.05.2023 про звільнення з військової служби у зв`язку з наявністю дружини з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та прийняти рішення по суті порушеного питання з урахуванням висновків суду у даній справі.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька