Справа № 143/1090/23
Суддя: Сич С. М.
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 143/1090/23
УХВАЛА

Іменем України

21 листопада 2023 року м. Погребище

Суддя Погребищенського районного суду Вінницької області Сич С.М., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, Вінницька область, 21050) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та визнання дій протиправними,-

Встановив:

17.11.2023 року до Погребищенського районного суду Вінницької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії та визнання дій протиправними.

В позовній заяві ОСОБА_1 просить:

- визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції у Вінницькій області щодо не продовження йому тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами від 30 червня 2023 року серії НОМЕР_1 з 01 жовтня 2023 року по 17 жовтня 2023 року протиправною;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Вінницькій області надати відповіді на усі його звернення по номеру телефона поліції 102 та усне звернення 01 жовтня 2023 року до поліцейського Шуваріна, а також на письмові звернення від 29 вересня 2023 року, 02 жовня 2023 року, 06 жовтня 2023 року, 09 жовтня 2023 року, 13 жовтня 2023 року, 23 жовтня 2023 року;

- визнати протиправним тимчасове затримання 30 червня 2023 транспортного засобу Chery-tiggo, державний номерний знак НОМЕР_2 , що був у його володінні, та примусове переміщення автомобіля відповідачем відповідно до Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 30 червня 2023 року.

В обгрунтування віднесення даної справи до предметної юрисдикції Погребищенського районного суду Вінницької області позивач послався на ту обставину, що спір між ним та відповідачем виник з приводу бездіяльності суб`єкта владних повноважень як процедурного елементу у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи питання щодо предметної юрисдикції (підсудності) означеного спору, суд виходить із того, що за правилами п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема , у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У п.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.08.2019 року у справі №855/364/19 сформульовано правовий висновок, який зводиться до того, що за загальним визначенням підсудність адміністративних спорів (справ) є правовим інститутом, що містить адміністративно-процесуальні норми, які розмежовують компетенцію щодо розгляду і вирішення адміністративних справ між окремими інституціями судової системи і між адміністративними судами одного інституційного рівня. Визначення компетентного суду для розгляду адміністративної справи провадиться, серед іншого, залежно від предмета публічно-правового спору або його суб`єктного складу, територіальних меж юрисдикції певного суду, функцій при розгляді справи, які виконує певний суд судової системи.

Правила підсудності у своїй сукупності певним чином встановлюють алгоритм обрання компетентного адміністративного суду для розгляду і вирішення конкретної справи. Правильне визначення компетентного суду для розгляду і вирішення адміністративної справи має значення для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення в адміністративній справі.

Процесуальний закон встановлює три різновиди підсудності адміністративних справ: предметну або родову; територіальну або просторову, інстанційну або функціональну.

Як предмет підсудностi розумiють сукупність правил, що визначають, чи розмежовують компетенції судів із розгляду адміністративних справ по першій інстанції залежно від предмета публічно-правового спору або його суб`єктного складу.

Розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів унормовано положеннями ст.20 КАС України.

Відповідно до п.1 ч.1 цієї статті КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Разом із цим, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності урегульовано приписами ст.286 КАС України.

Зокрема, в частині 1 цієї статті КАС України обумовлено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, ключовим питанням для розмежування предметної юрисдикції (підсудності) окреслених адміністративних справ є правильне розуміння вжитого у п.1 ч.1 ст.20, ст.286 КАС України словосполучника «справа про притягнення до адміністративної відповідальності».

Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються зокрема відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Крім того, ст.268 КУпАП регламентовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У постанові Верховного Суду від 27.05.2021 року у справі №824/1164/18-а зазначено, що з системного аналізу наведених правових норм КУпАП слід дійти висновку про те, що притягнення до адміністративної відповідальності починається з моменту складання протоколу та його пред`явлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Прийняття ж постанови за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення є вирішенням такої справи по суті, яка передбачає встановлення наявності складу адміністративного правопорушення або його відсутності та, відповідно, застосування санкції, закриття справи, що відповідає положенням ст.284 КУпАП.

В той же час, необхідно відзначити, що за ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Телеологічне (цільове) тлумачення наведеної норми, у поєднанні із положеннями п.1 ч.1 ст. 20, ч. 1 ст. 286 КАС України, дозволяє стверджувати, що законодавцем встановлено спеціальні строки звернення із адміністративним позовом до суду щодо оскарження рішень (постанов) суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, які за правилами предметної юрисдикції (підсудності) віднесені до компетенції місцевих загальних судів як адміністративних судів.

При цьому законодавцем не регламентовано у цій статті КАС України спеціальних строків звернення із адміністративним позовом до суду у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Привертають увагу також норми ч. 3 ст. 286 КАС України, якою визначено перелік рішень, які місцевий загальний суд як адміністративний суд має право ухвалити за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Так, за наслідками розгляду цієї категорії адміністративних справ місцевий загальний суд як адміністративний суд має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, законодавцем також не урегульовано види рішень, які можуть бути ухвалені місцевим загальним судом як адміністративним судом у справах з приводу дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Разом із цим, згідно із ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відтак, закріплені у ст. 286 КАС України особливості правового регулювання здійснення проваджень у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності самі по собі не можуть свідчити про існування законодавчих обмежень у праві особи звертатися до суду із адміністративним позовом про оскарження саме дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Втім, підсумовуючи викладене, слід дійти висновку, що, виходячи із наведених вище норм адміністративного процесуального законодавства, застосований у п.1 ч.1 ст. 20, ч. 1 ст. 286 КАС України термін «справа про притягнення до адміністративної відповідальності», слід розуміти таким чином, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи виключно з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, які безпосередньо стосуються вирішення такої справи по суті, а отже зумовлюють встановлення наявності складу адміністративного правопорушення або його відсутності та, відповідно, застосування санкції чи закриття справи.

Натомість, ураховуючи приписи ч.2 ст.20 КАС України, усі інші адміністративні справи, предметом оскарження у яких є дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які хоча опосередковано і стосуються провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, однак за своїм правовим значенням (наслідками) не впливають на вирішення питання про винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за правилами предметної юрисдикції підсудні окружним адміністративним судам.

Звертаючись із цим адміністративним позовом до суду, ОСОБА_1 покликався на те, що працівник поліції, який склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, після закінчення тримісячного строку тимчасового вилучення посвідчення водія не здійснив продовження строку тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами на новий тримісячний строк, чим, на думку позивача, вчинив протиправну бездіяльність. Також позов мотивований тим, що працівник поліції під час складання вказаного протоколу про адміністративне правопорушення здійснив протиправне затримання належного йому транспортного засобу.

Стаття 265-1 КУпАП, якою регламентується тимчасове вилучення посвідчення водія, та ст. 265-2 КУпАП, що регулює тимчасове затримання транспортних засобів працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції, розміщені у Главі 20 КУпАП («Заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення»).

З огляду на викладене тимчасове вилучення посвідчення водія та тимчасове затримання транспортних засобів працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції за своєю правовою природою є заходами забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, а відтак їх застосування або незастосування вочевидь не має значення для вирішення питання про винуватість особи у скоєнні адміністративного правопорушення.

За таких обставин, ураховуючи зареєстроване місце проживання позивача та місцезнаходження відповідача, вказана адміністративна справа за правилами предметної юрисдикції підсудна Вінницькому окружному адміністративному суду.

Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено можливості передачі справи на розгляд іншого суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до предметної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Проте, в силу п.2 ч.1 ст.29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

В ч.6 ст. 7 КАС України визначено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону)

Суддя вважає, що в даному випадку до обумовлених вище адміністративних процесуальних відносин слід застосувати за аналогією закону норму п.2 ч.1 ст. 29 КАС України.

При цьому суд констатує, що можливість передачі адміністративної справи з одного суду до іншого суду, до компетенції якого входить її вирішення за правилами предметної юрисдикції (підсудності), в цілому підтверджена правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.08.2019 року у справі №855/364/19.

Зважаючи на викладене, суддя дійшов висновку про необхідність передачі цієї справи на розгляд за підсудністю до Вінницького окружного адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 20, 29, 171, 241, 248 КАС України, суддя, -

Ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та визнання дій протиправними передати за підсудністю до Вінницького окружного адміністративного суду (вул. Брацлавська, 14, м. Вінниця, 21001).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя