Справа № 500/2076/23
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 рокуСправа № 500/2076/23 пров. № А/857/14938/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року (суддя Мірінович У.А., м.Тернопіль, повний текст складено 27 липня 2023 року),

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУПФ) в якому просила:

визнати протиправними дії відповідача щодо призначення позивачу з 26.04.2023 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без врахування до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: половини строку навчання за денною формою у Львівському ордена Леніна державному університеті імені Івана Франка (далі Університет) (з коефіцієнтом 0,5): дата зарахування 25.08.1980, дата звільнення 27.06.1985, тривалість стажу становить - 02 (два) роки 05 (п`ять) місяців 01 (один) день, період роботи стажера народного судді в Тернопільському міському народному суді (далі Міський НС): дата зарахування 01.08.1985, дата звільнення 25.05.1986, тривалість стажу становить - 09 (дев`ять) місяців 24 (двадцять чотири) дні, та щодо призначення (перерахунку) з 26.04.2023 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 82 відсотки відповідно до Довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Тернопільським апеляційним судом від 25.04.2023 за №01-17/84/2023 (далі Довідка; Апеляційний суд);

зобов`язати ГУПФ зарахувати позивачу до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці:

половини строку навчання за денною формою в Університеті (з коефіцієнтом 0,5): дата зарахування 25.08.1980, дата звільнення 27.06.1985, тривалість стажу становить - 02 (два) роки 05 (п`ять) місяців 01 (один) день,

період роботи стажера народного судді в Міському НС: дата зарахування 01.08.1985, дата звільнення 25.05.1986, тривалість стажу становить - 09 (дев`ять) місяців 24 (двадцять чотири) дні;

зобов`язати ГУАФ провести перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 26.04.2023 з врахуванням стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці:

половини строку навчання за денною формою в Університеті, тривалість стажу становить - 02 (два) роки 05 (п`ять) місяців 01 (один) день,

період роботи стажера народного судді в Міському НС: тривалість стажу становить - 09 (дев`ять) місяців 24 (двадцять чотири) дні.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі вказує, що стаж роботи на посаді судді позивача визначався відповідно до статті 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII). Відповідно до вимог вказаної норми відсутні підстави для зарахування до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання у вищому навчальному закладі та роботи на посаді стажера народного судді в Міському НС. На переконання відповідача, відсоток для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання визначений вірно та відповідно до наявного стажу роботу на посаді судді.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує, вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач невірно визначив стаж роботи позивача на посаді судді, що призвело до невірного визначення позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується судді у відставці.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 згідно з дипломом серії НОМЕР_1 від 27.06.1985 та записів №5, №6 у трудовій книжці серії НОМЕР_2 у період із 25.08.1980 по 27.06.1985 навчалася за денною формою в Університету, спеціальність «правознавство», кваліфікація «юрист».

Записами трудової книжки серії НОМЕР_3 підтверджується, що позивач в період:

з 01.08.1985 по 25.05.1986 була стажером народного судді в Міському НС (запис №7);

з 26.05.1986 по 21.06.1987 обрана на посаду народного судді Міського НС (запис №8);

з 22.06.1987 по 14.11.1990 обрана повторно народним суддею Міського НС (запис №9);

з 15.11.1990 по 03.09.1991 обрана народним суддею Міського НС (запис №10);

з 04.09.1991 по 01.04.1998 обрана заступником голови Міського НС (запис №11);

з 02.04.1998 по 26.08.2001 обрана на посаду судді Тернопільського обласного суду (запис №15);

з 27.08.2001 по 01.10.2018 призначена суддею Апеляційного суду (запис №16);

з 02.10.2018 по 25.04.2023 суддя новоутвореного Тернопільського апеляційного суду (запис №20).

Рішенням Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) від 20.04.2023 №393/0/15-23 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Тернопільського апеляційного суду у зв`язку із поданням заяви про відставку», - позивача звільнено з посади судді Апеляційного суду у зв`язку із подання заяви про відставку (а.с.15-16).

Наказом голови Апеляційного суду від 25.04.2023 №65/к/тр-к «Про відрахування ОСОБА_1 зі штату Тернопільського апеляційного суду» позивача відраховано із штату Апеляційного суду, з 25.04.2023 (арк. справи 19).

Так, Розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 25.04.2023 №02-25/24/2023, який видано Апеляційним судом, зазначено місця роботи та займані посади позивача, з відповідним розрахунком тривалості того трудового стажу, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме:

навчання Університеті, тривалість стажу становить - 02 (два) роки 05 (п`ять) місяців 01 (один) день;

стажер народного судді в міському НС, тривалість стажу становить - 09 (дев`ять) місяців 24 (двадцять чотири) дні;

народний суддя Міського НС, тривалість стажу становить - 01 (один) рік 00 (нуль) місяців 27 (двадцять сім) днів;

народний суддя Міського НС (повторно), тривалість стажу становить - 03 (три) роки 04 (чотири) місяці 24 (двадцять чотири) дні;

народний суддя Міського НС (повторно):, тривалість стажу становить - 09 (дев`ять) місяців 20 (двадцять) днів;

заступник голови Міського НС, тривалість стажу становить - 06 (шість) років 06 (шість) місяців 29 (двадцять дев`ять) днів;

суддя Тернопільського обласного суду, тривалість стажу становить - 03 (три) роки 04 (чотири) місяці 25 (двадцять п`ять) днів;

суддя Апеляційного суду, тривалість стажу становить - 17 (сімнадцять) років 01 (один) місяць 05 (п`ять) днів;

суддя Апеляційного суду, тривалість стажу становить - 04 (чотири) роки 06 (шість) місяців 25 (двадцять п`ять) днів.

Сукупний трудовий стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розрахований зазначеною довідкою, становить 40 років 02 місяці 00 днів, що відповідає записам трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , зокрема, в частині записів про навчання, про прийняття на роботу із найменуванням посад та організаційно-розпорядчих актів, які стали підставою для зарахування (відрахування) до (із) штату установ та організацій різних форм власності, в яких працювала позивач.

Згідно Довідки, суддівська винагорода ОСОБА_1 , станом на 01.04.2023, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 208098 грн, у тому числі: посадовий оклад 115610 грн; доплата за вислугу років 92488 грн (80 відсотків) (а.с.21).

З 26.04.2023, позивачу виплачується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону №1402 VІІІ, з розрахунку стажу роботи 36 років 07 місяці 07 днів, в розмірі 82 відсотків суддівської винагороди (а.с.47).

При цьому, призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, до стажу роботи судді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання не зараховано період з 01.08.1985 по 25.05.1986 коли позивач була стажером народного судді в Міському народному суді та половини строку навчання у вищому навчальному закладі.

Основні засади державної політики у сфері організації судової влади та здійснення правосуддя, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначені Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VІІІ (далі - Закон №1402-VIII).

Статтею 48 Закону №1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, встановлено, що незалежність судді забезпечується, зокрема: особливим порядком його призначення, притягнення до відповідальності, звільнення та припинення повноважень; належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді; правом судді на відставку.

Згідно частини першої статті 116 Закону №1402-VIII суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Статтею 137 Закону №1402-VIII визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Згідно частини другої статті 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (в редакції за Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 12.07.2018 №2509-VIII).

Абзацом 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Згідно статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів»(далі Указ №584) - до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби. Дана норма втратила чинність 20 березня 2008 року, але була чинною на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, тому є застосовною у випадку з позивачем.

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка діяла одночасно із Законом України «Про статус суддів»; далі - Закон № 2862-ХІІ; втратила чинність 01.01.2012, тобто вже після набуття позивачем суддівського стажу не менше 10 років і після набуття позивачем права на відставку; далі Постанова №865), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Пунктом 11 «Перехідних положень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №2453-VI; в редакції, чинній до 28.03.2015) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною першої статті 25 Конституційного Договору від 08.06.1995 №1к/95-ВР між Верховною Радою України та Президентом України Про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення. Зазначений Договір був чинний на момент видання Президентом України Указу №584/95, тому даний Указ Президента був обов`язковим для виконання в Україні на рівні з законами.

Відповідно до пункту 1 Розділу XV «Перехідні положення» Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.

Згідно частини третьої статті 106 Конституції України Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Відповідно до частини першої статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Верховний Суд у постанові від 9 листопада 2018 року у справі №607/8146/17 (у подібних правовідносинах) зробив висновок, що, задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанції правильно виходили з того, що відповідачем при призначенні та нарахуванні довічного грошового утримання судді у відставці безпідставно не враховано половину строку навчання у вищому учбовому закладі. У постанові Верховний Суд зазначив, що з огляду на положення зазначених актів та наявний у позивача стаж роботи на посаді судді понад 10 років, до стажу роботи, що дає позивачеві право на відставку і довічне утримання, підлягає зарахуванню половина строку навчання в юридичній академії.

У постанові від 20 квітня 2021 року у справі №344/5707/19 та у постанові від 14 травня 2021 року у справі №592/3354/17 Верховний Суд зробив висновок про необхідність зарахування половини строку навчання у вищому юридичному учбовому закладі на денній формі навчання до стажу, який враховується для набуття права на відставку і при обчисленні розміру щомісячного довічного утримання судді у відставці.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що до стажу роботи на посаді судді, з якого обчислюється довічне грошове утримання судді у відставці, має бути зарахована половина строку навчання позивача у вищому юридичному учбовому закладі в Університеті з 25.08.1980 по 27.06.1985 (денна форма навчання, половина строку навчання становить 2 роки 05 місяців 01 днів).

Щодо зарахування до стажу роботи позивача на посаді судді періоду роботи стажера народного судді в Міському НС (9 місяців 24 дні), то необхідно вказати наступне.

Так, на час обрання позивача на посаду судді діяв Закон Української РСР «Про судоустрій України» від 05.06.1981 №2022-X (далі Закон №2022-X).

Відповідно до статті 55 вказаного Закону №2022-X, суддею і народним засідателем міг бути обраний кожний громадянин Української РСР, який досяг на день виборів 25 років.

Таким чином, Законом №2022-X не встановлювалися вимоги щодо стажу роботи кандидата у судді і народних засідателів при обранні на посаду вперше.

Відповідно до відомостей копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , позивач 01.08.1985 зарахована стажером народного судді в Міському НС, з 26.05.1986, у зв`язку з обранням народним суддею Міського НС зарахована у штат Міського НС.

Так, спільним листом ВРП, Верховного Суду, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Ради суддів України, Державної судової адміністрації України, Національної школи суддів України від 05.11.2018 «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді» у зв`язку з численними зверненнями щодо зарахування (перерахунку) стажу роботи на посаді судді, що дає право на одержання доплати до посадового окладу за вислугу років, повідомлено, зокрема, що Закон №2022-X у період з 26.06.1981 до 01.12.1989 не встановлював жодних вимог щодо стажу роботи кандидатів у судді і народних засідателів при обранні на посаду вперше. Згідно зі статтею 55 Закону №2022-X суддею і народним засідателем міг бути обраний кожний громадянин Української РСР, який досяг на день виборів 25 років. З огляду на зазначене, судді, якого було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими Законом №2022-X на день їх призначення, стаж рахується з дня обрання на посаду судді.

Статтею 67 Закону №2022-Х (в редакції Закону від 05.06.1981) передбачалось, що структура і штатна чисельність апарату районного (міського) народного суду затверджуються начальником відділу юстиції виконавчого комітету обласної, Київської міської Ради народних депутатів у межах штатної чисельності і фонду заробітної плати, встановлених Міністром юстиції Української PCP.

Тобто, організаційне керівництво (в тому числі і питання кадрового забезпечення) районними (міськими) народними судами у розглядуваний період здійснювалося відповідними відділами юстиції виконавчого комітету відповідних обласних Рад чи обласних державних адміністрацій.

Питання проходження стажування випускниками вищих навчальних закладів в цей період регулювалися такими законодавчими актами колишнього Союзу PCP та УРСР, як: Постанова Ради міністрів СРСР від 18.07.1972 №535 «Про заходи щодо подальшого удосконалення вищої освіти в країні» (далі Постанова №535), «Положенням про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади», затвердженим Державним комітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати, Всесоюзною Центральною Радою Професіональних Союзів, Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР від 25.06.1973 (далі Положення).

Так, в підпункті 4.2 пункту 10 зазначеної вище Постанови №535 було визначено, що випускники вищих навчальних закладів для набуття необхідних практичних навичок проходять за місцем розподілення на підприємствах і установах стажування строком до одного року, під час якого виконують посадові обов`язки і отримують заробітну платню відповідно штатного розкладу. Загальне керівництво стажуванням покладається на галузеві міністерства і відомства, в веденні яких перебувають ці підприємства, організації та установи.

Відповідно до пункту 1 Положення також передбачалось, що молоді спеціалісти, які закінчили вищи навчальні заклади, проходять за місцем розподілення на підприємствах, в організаціях і установах стажування строком до одного року, під час якого виконують посадові обов`язки і отримують заробітну плату згідно штатного розкладу.

Пунктами 5, 15 цього Положення визначалось, що час стажування зараховується в трирічний строк роботи молодого спеціаліста за місцем розподілу. Під час стажування молодий спеціаліст: користується всіма правами і пільгами, встановленими для працівників цього підприємства (організації, закладу) які обіймають аналогічну посаду; несе обов`язки, покладені на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку; виконує функціональні обов`язки щодо займаної посади, визначеними відповідними інструкціями і положеннями, з урахуванням індивідуального плану.

Відповідно до пункту 2 «Порядку обчислення стажу державної служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі Порядок №283), до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів судів, а також в державних органах колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема, у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управлінь, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.

Пунктом 3 цього Порядку №283 було передбачено, що до стажу державної служби включається також робота на посадах службовців в органах, зазначених у пункті 2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.

Згідно з пунктом 4 Порядку №283, документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Відповідно до роз`яснення територіального управління Державної судової адміністрації України, щодо категорії інших працівників, яким законом передбачені такі пільги, слід розуміти роботу працівників на посадах державних службовців та службовців, що працювали в державних органах та розрахунок стажу роботи яких здійснюється відповідно до Закону України «Про державну службу» і Порядку №283.

Крім того, Головне управління державної служби України своїм листом від 28.10.2005 № 12/10188 роз`яснило, що період роботи на посаді стажиста народного суду може бути зарахований до стажу державної служби за умови, якщо ця посада відносилась до посад керівних працівників і спеціалістів і була передбачена штатним розписом апарату народного суду.

Враховуючи вищевикладене, до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, крім роботи на посаді судді, належить враховувати період роботи позивача на посаді стажиста народного судді Міського НС у період 01.08.1985 по 25.05.1986.

Таким чином, половина строку навчання позивача за денною формою Університеті на юридичному факультеті та робота на посаді стажера народного судді в Міському НС повинні зараховуватися до стажу роботи позивача на посаді судді.

Однак, ГУПФ при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача з 26.04.2023 безпідставно не зараховано вказані вище періоди до стажу роботи на посаді судді.

При визначенні періодів трудової діяльності, які зараховуються до стажу роботи на посаді судді, відповідачем не враховано положення абзацу 4 пункту 24 «Прикінцевих і перехідних» положень Закону №1402-VІІІ, яким регламентовано, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Позивач була призначена (обрана) на посаду до набрання чинності Законом №1402-VIIІ, а тому норми Закону №1402-VIIІ, щодо порядку обчислення стажу роботи на посаді судді до позивача застосовуватись не можуть.

Не зарахування певних періодів до стажу роботи на посаді судді позивача, в розглядуваних відносинах, свідчить про протиправність дій відповідача в частині невиконання покладених на нього обов`язків щодо правомірного та обґрунтованого визначення стажу роботи на посаді судді, який впливає на розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі не спростовують правильності застосування судом норм матеріального права до встановлених ним на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів та обставин справи.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Керуючись статтями 308, 311, 315-316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
В. С. Затолочний