Справа № 560/18670/23
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

21 листопада 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Хмельницької міської ради від 17.07.2023 року про відмову у наданні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, яким позивачу було відмовлено у призначенні та виплаті грошової допомоги на проживання;

зобов`язати Управління соціального захисту населення Хмельницької міської ради здійснити призначення, нарахування та виплату допомоги на проживання позивачу, відповідно до п.3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 (в редакції від 01 січня 2023 року), на підставі заяви позивача від 23.06.2023 року.

встановити судовий контроль за виконанням рішення суду та зобов`язати відповідача у місячний строк з моменту набрання відповідним судовим рішенням у вказаній адміністративній справі надати суду відповідний звіт про виконання судового рішення відповідно до вимог статті 382 КАС України.

судові витрати по справі покласти на відповідача.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що він перебував на обліку, як внутрішньо переміщена особа з грудня 2015 року в м. Києві. Зазначає, що 23.06.2023 перемістився на нове місце проживання до м. Хмельницький, повідомив відповідача про зміну місця проживання та звернувся до відповідача із заявою про призначення йому виплат на проживання як внутрішньо переміщеним особам відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 №332. Вказує, що Горлівка відноситься до Горлівського району Донецької області, який є тимчасово окупованою територією. Наголошує на тому, що відповідач не міг відмовити позивачу у призначенні виплат ще до дати звернення із заявою про таке призначення, а законодавство не містить жодних обмежень щодо дати переміщення ВПО, отримання щомісячної адресної допомоги ВПО тощо.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.10.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що відповідно до норм Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332, з травня 2022 року така допомога надається тільки внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також внутрішньо переміщеним особам, у яких житло зруйноване або непридатне для проживання внаслідок пошкодження і які подали заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема через Єдиний державний веб-портал електронних послуг. Вказує, що позивач повторно не переміщався з тимчасово окупованої території чи району бойових дій після 24.02.2022, м. Київ з якого позивач перемістився до м. Хмельницького в червні 2023 року на момент звернення не входило до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 23 грудня 2022 року № 309 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 31травня 2023 року № 164), тому останній втратив право для отримання допомоги після травня 2022 року і як наслідок йому правомірно відмовлено у наданні допомоги на проживання з 01 червня 2023 року, про що було надіслано відповідне повідомлення від 17.07.2023 року.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що перемістився 29 грудня 2015 року з м. Горлівка Донецької області до м. Київ та був взятий на облік Голосіївського РУПСЗН, як внутрішньо переміщена особа. Право на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі, не пов`язано з датою переміщення ВПО, а також з другим переміщенням останнього. Тому, позивач наполягає на своєму праві на отримання вказаної допомоги.

Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд встановив.

ОСОБА_1 перебував в м. Києві на обліку з 29.12.2015 по 23.06.2023, як внутрішньо переміщена особа з м. Горлівки Донецької області.

Відповідно до довідки від 23.06.2023 № 6825- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивача взято на облік внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_1 .

23 червня 2023 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, на що отримав відмову від 17.07.2023 відповідно до якої допомога на проживання переміщення особам позивачу не призначено з 01.11.2022 року відповідно до абз.7 п.3 порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам постанови КМУ від 20.03.2022 року № 332 ( зі змінами): допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані, як внутрішньо переміщені особи, до 24 лютого 2022, крім осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, та осіб, які повторно перемістились з тимчасово окупованої російською федерацією території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією після 24 лютого 2022 року.

Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, тому звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також в старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII (далі - Закон №1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Статтею 2 Закону №1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з положеннями статті 4 Закону №1706 факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до ч. ч. 2, 11 ст.7 Закону №1706, Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території мають право на отримання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, безпосередньо у робочих органах Фонду соціального страхування України за фактичним місцем проживання, перебування.

Матеріальне забезпечення, страхові виплати призначаються за наявності необхідних документів, що підтверджують право на ці виплати, а в разі їх відсутності - за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, встановленому правлінням Фонду соціального страхування України.

У разі відсутності в зазначеному Реєстрі необхідних відомостей матеріальне забезпечення, страхові виплати надаються у мінімальному розмірі, встановленому правлінням Фонду соціального страхування України, з наступним перерахуванням сум матеріального забезпечення після надходження документів, що підтверджують право застрахованих осіб на їх надання.

До 20 березня 2022 року механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення анти терористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначався Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (далі також - Постанова № 505).

20 березня 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі Порядок № 332).

Відповідно до п. 1 Порядку № 332, цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога).

Допомога призначається для забезпечення соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб із числа незахищених верств населення та стимулювання до працевлаштування внутрішньо переміщених осіб працездатного віку

Пунктом 2 Порядку № 332 (в першій редакції) передбачено, що Допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.

Згідно з п. 3 Порядку № 332 (в редакції від 15.07.2023) допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 р. отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (Офіційний вісник України, 2014 р., № 80, ст. 2271). Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 крім осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, та осіб, які повторно перемістилися з тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, після 24 лютого 2022 року.

Починаючи з травня 2022 допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, а також внутрішньо переміщеним особам, у яких житло зруйноване або непридатне для проживання внаслідок пошкодження і які подали до 20 травня 2022 заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), або за умови подання документального підтвердження від органів місцевого самоврядування факту пошкодження/знищення нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації.

Інформація про території, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окуповані російською федерацією, є складовою частиною переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції (далі - перелік).

У разі віднесення територій до таких, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, допомога надається з 1 числа місяця, що настає за місяцем, в якому відповідна інформація внесена до переліку.

Зміст наведених норм свідчить про те, що пунктом 2 передбачено коло осіб, яким надається допомога на проживання, а пункт 3 містить положення щодо розміру та умов надання чи ненадання такої допомоги за певних обставин.

Аналізуючи положення пунктів 2 та 3 Порядку № 332, суд прийшов до висновку про те, що внутрішньо переміщена особа має право на допомогу на проживання, визначену Порядком №332 незалежно від дати взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи, якщо вона перемістилась з території, яка відповідає двом умовам: на цій території проводяться бойові дії та ця територія міститься в переліку, затвердженому розпорядженням № 204-р.

При цьому, у разі якщо внутрішньо переміщена особа станом на 01.03.2022 отримувала щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до постанови № 505, допомога на проживання, яка передбачена Порядком № 332 призначається автоматично без подання додаткового звернення.

У свою чергу, суд наголошує на тому, що випадок, за якого допомога на проживання, визначена Порядком № 332, не надається, законодавець пов`язав з умовою невключення регіону до переліку, затвердженого розпорядженням № 204-р, до якого внутрішньо переміщена особа перемістилась до 24.02.2022, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до постанови № 505, а не з датою включення певного регіону до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 14.06.2023 у справі №160/12308/22.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував в м. Києві на обліку з 29.12.2015 по 23.06.2023, як внутрішньо переміщена особа з м. Горлівки Донецької області.

З 23.06.2023 позивача взято на облік внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 204-р «Перелік адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка» до відповідних адміністративно-територіальних одиниць відносяться: Волинська область; Дніпропетровська область; Донецька область; Житомирська область; Запорізька область; Київська область; м. Київ; Луганська область; Миколаївська область; Одеська область; Сумська область; Харківська область; Херсонська область; Чернігівська область.

Відповідно до Розпорядження №204-р м. Київ, до якого позивач перемістився до 24.02.2022 також включене до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Суд критично відноситься до тверджень відповідача про те, що позивач повторно не переміщався з тимчасово окупованої території чи району бойових дій після 24.02.2022, м. Київ з якого позивач перемістився до міста Хмельницького в червні 2023 року на момент звернення не входило до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 23 грудня 2022 року № 309, та втратив право для отримання допомоги після травня 2022 року, адже до моменту звернення був переміщений до м. Києва, який входить до Розпорядження №204-р.

Ба більше, відповідно до абз.13 п.6 Порядку №332, у разі коли внутрішньо переміщена особа змінювала своє місце обліку та не отримала допомогу, на яку вона мала право, допомога призначається за останнім місцем обліку.

Суд зазначає, що Порядок №332 не передбачає відмову у виплаті з підстав зміни місця обліку внутрішньо переміщеної особи, тому слід застосовувати умову щодо першого місця обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону №1706 внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Статтями 4, 5 Закону №1706 визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Отже, з аналізу процитованих норм слідує, що для цілей та обліку внутрішньо переміщених осіб, призначення їм грошової допомоги адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у ч.1 ст.1 Закону №1706. Довідка про взяття на облік засвідчує лише місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, що змусили таку особу залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

В даному випадку, адресою покинутого місця проживання позивача є АДРЕСА_2 , що підтверджується матеріалами справи. Натомість АДРЕСА_3 є адресою проживання позивача на період наявності підстав, зазначених у ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", та взяття позивача на відповідний облік.

На переконання суду, зміна місця проживання позивача шляхом переїзду до м. Хмельницький, пов`язана саме із обставинами, зазначеними у ч. 1 ст. 1 Закону №1706, у зв`язку із настанням яких позивач був вимушений покинути своє зареєстроване місце проживання, а саме: АДРЕСА_3 і саме остання адреса є місцем переміщення позивача.

При цьому суд враховує, що Горлівський район та Горлівська міська територіальна громада входять до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) (п. 3 Переліку).

З огляду на викладене, позивач є внутрішньо переміщеною особою, який перемістився з території територіальної громади, що перебуває в тимчасовій окупації (відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових дій) або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)), а відтак має право на отримання виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам.

За таких обставин, оскільки позивач перемістився з території, яка відповідає двом умовам, визначеним пунктом 2 Порядку №332 (на цій території проводяться бойові дії та ця територія визначена в переліку, затвердженому розпорядженням № 204-р), він належить до кола осіб, що мають право на допомогу на проживання відповідно до Порядку №332, оскільки він не підпадає під виключення, за якого таким особам допомога на проживання не надається, а відтак відмова відповідача у ненаданні заявленої позивачкою допомоги не відповідає критеріям, визначеним статтею 19 Конституції України та статті 2 КАС України, та є протиправною, відповідно позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відтак, у відповідача не було фактичних та правових підстав для відмови у наданні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, а у позивача наявні умови, визначені пунктом 2 Порядку №332, а саме, ОСОБА_1 , перемістився з території, яка відповідає двом умовам, визначеним пунктом 2 Порядку №332: на цій території проводяться бойові дії та ця територія визначена в переліку, затвердженому розпорядженням № 204-р, тому він належить до кола осіб, що мають право на допомогу на проживання відповідно до Порядку №332.

Отож, відмова відповідача у виплаті позивачу такої допомоги є безпідставною.

Суд також враховує, що позивач відноситься до вразливих верств соціального населення, є внутрішньо переміщеною особою, соціальний захист яких є позитивним зобов`язанням держави та превалює над іншими зобов`язаннями.

Внаслідок збройної агресії російської федерації проти України позивач був вимушений переселитись з тимчасово окупованої території м. Горлівка Донецької області у м. Київ, а з червня 2023 року у м. Хмельницький.

За наведеного, суд дійшов висновку про те, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити призначення, нарахування та виплату допомоги на проживання, то суд зазначає таке.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

В даному ж випадку, враховуючи те, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у призначенні та виплаті допомоги на проживання, а тому належним способом для відновлення порушених прав та інтересів позивача буде зобов`язання відповідача здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, визначеної «Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 332 від 23.06.2023.

Щодо вимоги позивача, про зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не обов`язком.

Враховуючи обставини даної справи, вимога про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення не підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає, що позивач довів, а відповідач не спростував правомірність заявлених позовних вимог, тому, наявні правові підстави для їх часткового задоволення.

Разом з тим, суд встановив, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн., тому, враховуючи приписи статті 139 КАС України, витрати необхідно присудити на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Хмельницької міської ради від 17.07.2023 року про відмову у наданні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні та виплаті грошової допомоги на проживання.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Хмельницької міської ради здійснити призначення, нарахування та виплату допомоги на проживання ОСОБА_1 , відповідно до п. 3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 (в редакції від 01 січня 2023 року), на підставі заяви позивача від 23.06.2023 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради (вул. Проскурівського Підпілля 32, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29013 , код ЄДРПОУ - 03198563)

Головуючий суддя П.І. Салюк