Справа № 560/14843/23
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

21 листопада 2023 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом від 14.08.2023 в якому просить: "Визнати злочинними, протиправними дії ДУ "Замкова виправна колонія №58" у порушенні моїх прав і Закону України від 25 квітня 2023 р. №385. 2. Стягнути на мою ОСОБА_2 користь з ДУ "Замкова виправна колонія №58" 20.000 гривень морального відшкодування.".

У позові пояснює, що адміністрація установи вимагає у нього гроші. Із-за катувань, вимагань, фальсифікації та свавілля адміністрації він оголосив голодування, про яке ним повідомлено адміністрацію установи, Міністерство юстиції України, Уповноваженого з прав людини та прокуратуру. Також, не повідомлено його родичів про це голодування у період з 03.07.2023 по 21.07.2023, і не було проведено адміністрацією установи бесіди з ним та обстеження. Вищевказані протиправні дії адміністрації установи завдають шкоди його здоров`ю та спричинили йому моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 20000 гривень, тому звернувся до суду з цим позовом (арк. спр.1-3).

Відповідно до ухвали від 18.08.2023 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, частково задовольнив клопотання позивача та витребував докази (арк. спр.9).

У Відзиві на позов за №2970 від 23.08.2023 відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснює, що ОСОБА_1 03.07.2023 не звертався до адміністрації із заявою про відмову від їжі. Адміністрації установи стало відомо про відмову від їжі позивачем тільки 24.07.2023, який про це заявив усно під час бесіди з начальником установи. Про цей факт адміністрація установи повідомила Центрально-Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, керівника Шепетівської окружної прокуратури та завідувача медичної частини №58 філії ДУ "Центр охорони здоров`я Державної кримінально - виконавчої служби України у Хмельницькій області". Цього ж дня, про цей факт було повідомлено батька - ОСОБА_3 та брата - ОСОБА_4 , шляхом надіслання листів на їх адресу, і проведено комплексне обстеження засудженого ОСОБА_1 , про що свідчить медична довідка. Після звернення позивача до Міністерства юстиції України щодо катувань, вимагань та свавілля адміністрації, була проведена перевірка Центрально-Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, якою не встановлено порушень, про що свідчить лист за №22/1157-23/Г від 10.07.2023. Крім цього, відповідач не завдавав моральної шкоди позивачу за відсутності її доказів та обгрунтування розміру (арк. спр.14-16).

29.08.2023 позивач надав відповідь на Відзив від 29.08.2023 в електронному та у письмовому вигляді з датою 31.08.2023 однакового змісту в яких просить позов задовольнити. підсумовує, що: Я подаю заяви про вчинення злочинів адміністрацією ЗВК 58 ОГПУК, ДБР, міністерства, місяць голодаю прокурори, слідчі, суди затягують розгляд моїх заяв, скарг, адміністрація ЗВК 58 вчиняють провокації, знущаються з мене, фальсифікують документи, пояснення щодо моєї голодовки і свавілля адміністрації ЗВК у мене погіршується здоров`я, я втрачаю свідомість у мене безліч ушкоджень, болить все тіло, органи я майже помираю." (арк. спр.38-47).

Встановивши обставини (факти), якими сторони пояснюють свої вимоги та заперечення, оцінивши надані учасниками справи докази, враховуючи норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд робить такі висновки, враховуючи наступне.

Відповідно до наказу №41/3-21 від 02.11.2021 засудженого ОСОБА_5 знято із котлового забезпечення (арк. спр.22) та попереджено про негативні наслідки для здоров`я, після відмови від гарячого триразового харчування (арк. спр.23).

Позивач до позову додав копії заяв від 03.07.2023 та від 24.07.2023 в яких вказує про відмову від вживання їжі з 03.07.2023 та надання довідки про стан його рахунку, і виписки щодо його хвороб (арк. спр.4-6) без доказів отримання цих заяв відповідачем.

Відповідач пояснив суду, що ОСОБА_1 03.07.2023 не звертався до адміністрації із заявою про відмову від їжі, а про відмову від їжі засудженого адміністрації стало відомо тільки 24.07.2023, який про це заявив усно під час бесіди з начальником установи.

Довідкою про надання медичної допомоги засудженому без номера та дати за підписом завідувача медичної частини №58 ОСОБА_6 , стверджено, зокрема, що ОСОБА_1 24.07.2023 відмовився від вживання їжі про що складений акт і 03.08.2023 самостійно розпочав вживати їжу. Станом на 21.08.2023 стан здоров`я задовільний (арк. спр.30-33).

Отже, сторони не заперечують факт відмови позивача від їжі з 24.07.2023 до 03.08.2023 та продовження голодування з цього дня (03.08.2023 з 12 год. 25 хв.), що також підтверджено вищевказаною медичною довідкою та іншими доказами, зокрема, поясненнями учасників даними у позові та Відзиві, Актом відмови від їжі від 24.07.2023 (арк. спр.24), Спецповідомленнями №2574/02-23 від 24.07.2023 та №2745 від 03.08.2023 (арк. спр.25-26, 35), листами № 2566 від 24.07.2023 адресованому ОСОБА_3 та №2575 від 24.07.2023 адресованому ОСОБА_4 про відмову від їжі засудженого ОСОБА_1 (арк. спр.28-29). Тобто, позивач 03.08.2023 почав приймати їжу та цього ж дня усно повторно відмовився від приймання їжі з 12 год. 25 хв., про що свідчить Спецповідомлення №2745 від 03.08.2023.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року N 385 затверджено Порядок примусового годування та умови тримання засуджених та осіб, взятих під варту, які відмовляються від прийняття їжі (далі - Порядок №385), який визначає визначає організаційні засади застосування до осіб, засуджених до позбавлення волі на певний строк або довічного позбавлення волі, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби, осіб, засуджених до арешту, які тримаються на гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, та осіб, взятих під варту, які тримаються в слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби, на гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, ізоляторах тимчасового тримання Національної поліції, спеціально відведених місцях для тимчасового тримання (ізолятори тимчасового тримання) СБУ (далі - установи) і заявили про відмову від прийняття їжі (далі - особи, які відмовляються від прийняття їжі), заходів примусового годування, а також умови тримання таких осіб.

Відповідно до п.4 Порядку №385, начальник установи протягом доби з моменту встановлення факту відмови особи від прийняття їжі повинен:

1) особисто провести з особою, яка відмовляється від прийняття їжі, бесіду та розглянути наявні письмові пояснення, скарги, пропозиції, заяви такої особи, що пов`язані з відмовою від прийняття їжі;

2) за результатами дій, передбачених підпунктом 1 цього пункту, скласти акт про відмову від прийняття їжі за формою згідно з додатком 1, у якому зазначаються конкретна причина такого вчинку, стислий виклад обставин, що передували відмові від прийняття їжі, вжиті заходи щодо задоволення законних вимог такої особи або причини неможливості їх задоволення.

До акта про відмову від прийняття їжі додаються пояснення, скарги, пропозиції, заяви такої особи, що пов`язані з відмовою від прийняття їжі;

3) письмово повідомити керівнику закладу охорони здоров`я, що забезпечує медичне обслуговування осіб, засуджених до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, або осіб, взятих під варту, які тримаються в установах, а у випадку відсутності такого закладу - керівнику іншого закладу охорони здоров`я державної чи комунальної форм власності, перелік яких визначається та переглядається у разі потреби Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурними підрозділами з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій та установами з урахуванням спеціалізації таких закладів та наявності умов, що дають змогу забезпечити ізоляцію осіб, які відмовляються від прийняття їжі, їх належну охорону та безпеку інших громадян;

4) письмово повідомити прокурору, який здійснює на відповідній території нагляд за додержанням вимог законів під час виконання судових рішень у кримінальних справах, а також під час застосування інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу досудового розслідування, суду, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження (справа), а також прокурору, який здійснює нагляд за додержанням вимог законів під час проведення досудового розслідування, захиснику;

5) письмово повідомити членам сім`ї (за наявності) особи, яка відмовляється від прийняття їжі, крім випадків, якщо таке повідомлення заборонила зазначена особа, про що вона у письмовій формі повідомляє начальнику установи;

6) у разі відмови від прийняття їжі неповнолітньою особою - додатково письмово повідомити законному представнику та відповідним службам у справах дітей незалежно від бажання неповнолітнього.

Повідомлення, визначені підпунктами 3 - 6 цього пункту, надсилаються в паперовій формі та з використанням технічних засобів електронних комунікацій (електронною поштою). Копії документів, що підтверджують факт надсилання зазначених повідомлень, а також акта про відмову від прийняття їжі долучаються до особової справи особи, яка відмовляється від прийняття їжі.

Згідно з ч.3 ст.116 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України), до засудженого, який заявив про відмову від прийняття їжі, може бути застосовано примусове годування на підставі ухвали суду, прийнятої за висновком лікаря про те, що такому засудженому загрожує значне погіршення стану здоров`я та існує очевидна загроза його життю, що підтверджується відповідними медичними документами, які містять результати лабораторних, інструментальних та інших необхідних досліджень. Застосування примусового годування без ухвали суду забороняється.

Примусове годування має на меті гуманне ставлення до особи засудженого, його прав, честі і гідності та не допускає будь-якого приниження чи тортур стосовно такого засудженого.

Начальник установи виконання покарань при встановленні факту відмови засудженого від прийняття їжі повинен скласти акт про відмову від прийняття їжі, у якому зазначити причини такої відмови, та протягом однієї доби:

письмово поінформувати прокурора, який здійснює на відповідній території нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян;

повідомити членів сім`ї (за наявності) засудженого, крім випадків, якщо це спеціально заборонено засудженим, про що такий засуджений у письмовій формі повідомляє начальника установи виконання покарань;

у разі відмови неповнолітнього від прийняття їжі - додатково повідомити законного представника та відповідні служби у справах дітей незалежно від бажання неповнолітнього і в разі обґрунтованості зазначених причин негайно вжити заходів щодо задоволення законних вимог такої особи.

Засуджений, який відмовився від прийняття їжі, з моменту встановлення такого факту має перебувати під постійним наглядом лікаря.

Відповідач не надав суду доказів щодо дотримання вимог п.4 Порядку №385 та з ч.3 ст.116 КВК України, після усної відмови засудженого від їжі, що почалось з 12 год. 25 хв. 03.08.2023, в частині: 1) проведення особистої бесіди із засудженим; 2) складання акту про відмову від прийняття їжі, у якому зазначаються причини такої відмови; 3) письмового повідомлення керівника закладу охорони здоров`я, що забезпечує медичне обслуговування осіб та протягом однієї доби; 4) та письмового повідомлення членів сім`ї засудженого про відмову засудженого від їжі. Тобто, відповідач повинен був повторно виконати вимоги п.4 Порядку №385 та з ч.3 ст.116 КВК України, чого не зробив (доказів не надано), що відповідно порушує права позивача, Порядок №385 та КВК України, і є бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Отже, позивач не доводить фактичну реалізацію своєї усної відмови від їжі 03.08.2023 з 12 год. 25 хв., яка була враховуючи Спецповідомлення №2745 від 03.08.2023. При цьому, ця заява позивача не вирішена відповідачем з повним дотриманням вимог п.4 Порядку №385 та з ч.3 ст.116 КВК України, зокрема, щодо повідомлення родичів, іншого визначеного вказаними нормами, адже суб`єктом владних повноважень не надано суду доказів протилежного, що передбачено абз.2 ч.2 ст.77 КАС України.

Крім цього, потрібно враховувати, що звернення (заяви, скарги) позивача до Міністерства юстиції України, Уповноваженого з прав людини та прокуратуру про катування, вимагання, фальсифікації та свавілля адміністрації не є предметом цього судового розгляду, адже ці суб`єкти (адресати) не є учасниками цього судового розгляду, і до цих суб`єктів владних повноважень немає позовних вимог, що видно із змісту позову. Однак, позивач у випадку незгоди із вирішенням його звернень (скарг) до згаданих суб`єктів владних повноважень, може оскаржити їх дії чи бездіяльність у порядку визначеному Законом України "Про звернення громадян" чи КПК України у частині, що стосується подання заяв про вчинення злочинів ( відповіді на Відзив заявлено про вчинення ряду злочинів), враховуючи вимоги п.2 ч.2 ст.19 КАС України.

Згідно з п.2 ч.2 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи: що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

За змістом ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з п. 6 ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 20000 гривень, суд вважає, що відмова від вживання їжі при частковій бездіяльності відповідача, яка виразилась тільки у недотриманні суб`єктом владних повноважень всіх вимог п.4 Порядку №385 та з ч.3 ст.116 КВК України при вирішенні усної заяви ОСОБА_1 про відмову від їжі 03.08.2023 з 12 год. 25 хв., є не доведеною. Адже, немає доказів щодо її розміру та відсутності шкідливих наслідків для позивача, а відтак фактичного її спричинення ОСОБА_1 . При цьому, часткове задоволення позову є справедливою сатисфакцією у цьому випадку, враховуючи встановлені у суді обставини.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, суд робить висновок, що позивач частково довів позовні вимоги, а саме, щодо протиправної бездіяльності відповідача при вирішенні усної заяви ОСОБА_1 про відмову від їжі 03.08.2023 з 12 год. 25 хв. адже суб`єкт владних повноважень не дотримався всіх вимог п.4 Порядку №385 та з ч.3 ст.116 КВК України при вирішенні цієї заяви, що підтверджено доказами, які перевірено судом.

З урахуванням довідки №251 від 23.08.2023 про залишок коштів на рахунку засудженого ОСОБА_1 у розмірі 762,98 гривень (арк. спр.19) та ухвали про відстрочення сплати судового збору, суд вважає за потрібне звільнити позивача від оплати судового збору.

З врахуванням положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 від 14.08.2023 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" щодо не дотримання при вирішенні усної заяви засудженого ОСОБА_1 про відмову від їжі 03.08.2023 з 12 год. 25 хв. всіх вимог ч. 3 ст. 116 Кримінально-виконавчого кодексу України та п. 4 Порядку примусового годування та умов тримання засуджених та осіб, взятих під варту, які відмовляються від прийняття їжі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року №385.

В решті позовних вимог відмовити.

Судові витрати, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 21 листопада 2023 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Державна установа "Замкова виправна колонія (№58)" (вул. Гагаріна, 2,м. Ізяслав,Хмельницька обл., Шепетівський р-н,30300 , код ЄДРПОУ - 08564771)
Головуючий суддя А.І. Петричкович