Справа № 420/31631/23
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 листопада 2023 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Пекний А.С., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Київського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси, Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач), в інтересах якого діє адвокат Самодурова Наталія Валеріївна, звернувся до суду з адміністративним позовом до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідач 1, Одеський обласний ТЦК та СП), Київського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси (далі - відповідач 2, Київський районний ТСП та СП м. Одеси), Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач 3, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить:

визнати протиправними дії Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в частині, яка стосується призову на військову службу за мобілізацією, призначення на посаду та зарахування до списків особового складу та на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати наказ начальника Київського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 01.03.2022 № 5 «Про призов резервістів та військовозобов`язаних за мобілізацію» в частині, яка стосується призову на військову службу за мобілізацією та направлення до військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати наказ начальника Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 01.03.2022 № 132 «Про призов військовозобов`язаних військової частини НОМЕР_1 » в частині, яка стосується призову на військову службу за мобілізацією, призначення на посаду та зарахування з 01.03.2022 до списків особового складу та на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) 08.03.2022 № 1 «Про призначення військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 на посади» в частині, яка стосується зарахування з 01.03.2022 до списків особового складу частини та на всі види забезпечення і призначення на посаду молодшого лейтенанта ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.05.2022 № 58 «Про результати службового розслідування самовільного залишення військовослужбовцями розташування військової частини НОМЕР_1 » в частині, яка стосується службового розслідування щодо молодшого лейтенанта ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.08.2022 № 169 в частині, яка стосується призупинення з 15.07.2022 військової служби молодшого лейтенанта ОСОБА_1 ;

виключити з переліку відомостей про стан інформації щодо працевлаштування застрахованої особи ОСОБА_1 , страхувальника - Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки ().

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідженням позовної заяви та доданих до неї документів встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 160, 161 КАС України з наступних підстав.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

- прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю;

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Також ч. 2 ст. 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Аналізуючи частину першу статті 5 КАС України, суддя звертає увагу на те, що права, свободи або законні інтереси особи підлягають судовому захисту в адміністративному суді за наявності наступних обов`язкових умов - безпосереднього порушення прав, свобод або законних інтересів особи, вчинення такого порушення законодавчо визначеним суб`єктом, а саме суб`єктом владних повноважень, та у разі порушення прав, свобод або законних інтересів особи у спосіб встановлений законодавством, а саме рішенням, дією чи бездіяльністю такого суб`єкта.

Викладений позивачем спосіб захисту своїх прав як «виключити з переліку відомостей про стан інформації щодо працевлаштування застрахованої особи ОСОБА_1 , страхувальника - Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки ()» не є способом судового захисту прав, який передбачений ст. 5, 245 КАС України.

Згідно з приписами п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Згідно з приписами п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Як вбачається з позовної заяви відповідачами по справі зазначені Одеський обласного територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, Київський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки м. Одеси, Військова частина НОМЕР_1 .

При цьому, позовна вимога «визнати протиправним та скасувати наказ начальника Київського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 01.03.2022 № 5 «Про призов резервістів та військовозобов`язаних за мобілізацію» в частині, яка стосується призову на військову службу за мобілізацією та направлення до військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 » звернута до Київського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Позовна вимога «виключити з переліку відомостей про стан інформації щодо працевлаштування застрахованої особи ОСОБА_1 , страхувальника - Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки ()» не звернута до жодного із трьох відповідачів.

Отже, позивачу, звертаючись до суду з даним позовом, слід сформувати позовні вимоги у відповідності до вищевказаних способів захисту порушених прав, визначитися з належним відповідачем по справі, тобто подати позовну заяву у передбаченій законом процесуальній формі.

Згідно з приписами ч. 8 ст. 160 КАС України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Цією ж нормою встановлено, що за подання до адміністративного суду фізичною особою позову немайнового характеру судовий збір складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2023 становить 2684 грн.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивачем заявлено шість вимог немайнового характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Вимоги ч. 8 ст. 160, ч. 3 ст. 161 КАС України позивачем не виконані.

Отже, звернувшись до суду з позовом позивачу слід додати до нього документ про сплату судового збору у розмірі 5153,28 грн.

Разом з тим до позовної заяви не доданий документ про сплату судового збору або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Докази, які надаються учасниками справи до суду та, зокрема, долучаються до позовної заяви, мають відповідати встановленим критеріям належності, допустимості, достовірності, достатності, що визначені статтями 73-76 КАС України.

Суддя зауважує, що позивачем долучено до адміністративного позову копію наказів від 01.03.2022 № 5 та від 01.03.2022 № 132, проте вказані копії є нечитабельними.

Таким чином, позивачу необхідно надати до суду копії вищезазначених наказів належної якості.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Положеннями ст.122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предмет даного спору стосується проходження позивачем військової служби, тобто публічної служби.

Таким чином, позивач має право звернутися до суду з даним позовом в межах місячного строку.

Згідно матеріалів справи, позивач оскаржує наказ начальника Київського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 01.03.2022 № 5 «Про призов резервістів та військовозобов`язаних за мобілізацію», наказ начальника Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 01.03.2022 № 132 «Про призов військовозобов`язаних військової частини НОМЕР_1 », накази командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) 08.03.2022 № 1 «Про призначення військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 на посади», від 19.05.2022 № 58 «Про результати службового розслідування самовільного залишення військовослужбовцями розташування військової частини НОМЕР_1 » та наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.08.2022 № 169.

Натомість, позивач звернувся до суду з цим позовом лише 16.11.2023 (документ сформований через систему «Електронний суд» 15.11.2023), тобто з пропуском місячного строку звернення до суду, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України.

Водночас, у позовній заяві позивач заявив клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Обґрунтовуючи дане клопотання, позивач зазначає, що пред`явлений до відповідачів позов не стосується спору, що виник у зв`язку з проходженням громадянами публічної служби, а тому він має право звертатися з даним позовом у шестимісячний строк, встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України. Крім того, про існування спірних наказів дізнався з відповіді Одеського обласного ТЦК та СП на адвокатський запит 20.06.2023, а тому строк звернення до суду пропущений з незалежних від позивача причин.

Вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, суддя виходить з такого.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 р., набула чинності для України 11.09.1997 р.) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" (заява №20347/03 §35) зазначено "… пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності…".

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.".

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В даному випадку регулювання з боку держави полягає у встановлені строків звернення з позовом до суду.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Слід зазначити, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Позивач зазначає, що про порушення своїх прав йому стало відомо після отримання відповіді Одеського обласного ТЦК та СП на адвокатський запит 20.06.2023. Крім того, позов пред`явлений до відповідачів не стосується спору, що виник у зв`язку з проходженням громадянами публічної служби, а тому строк звернення до суду становить шість місяців.

Наведенні позивачем обставини, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних обставин, що зумовили поважність пропуску встановленого законом строку звернення до суду, є необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Оскаржувані наказу стосуються проходження позивачем військової служби, тобто публічної служби.

Оскільки, вищезазначені накази є предметом судового розгляду даної справи, тому відсутні підстави стверджувати, що даний спір не стосується правовідносин, що виникли у зв`язку з проходженням громадянами публічної служби.

Посилання позивача на те, що про порушення своїх прав він дізнався лише 20.06.2023 не відповідає дійсності, оскільки як вказує сам позивач у позовній заяві, 20.04.2023 йому стало відомо, що серед страхувальників у довідці індивідуальних відомостей про застраховану особу значиться Одеський обласний ТЦК та СП.

З викладеного слідує, що до суду позивач звернувся з пропуском строку звернення до суду, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України.

Суддя зауважує на не наведенні позивачем обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних обставин, що зумовили поважність пропуску встановленого законом строку звернення до суду.

Таким чином, підстави, зазначені у позовній заяві, суддя визнає неповажними.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини першої якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст.169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене позовна заява відповідно до ст.169 КАС України підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків, а саме для подання до суду:

позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог ст. 160, 161 КАС України;

документу про сплату судового збору у сумі 5153,28 або документів, які підтверджують підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону;

копій наказів від 01.03.2022 № 5 та від 01.03.2022 № 132 належної якості;

обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведеними іншими підставами для поновлення строку та наданням доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

Керуючись ч. 1 ст. 169 КАС України,

ухвалив:

Підстави для поновлення пропущеного строку звернення до суду визнати неповажними.

Залишити позовну заяву без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи 420/31631/23 та зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремо не оскаржується та набирає законної сили з моменту підписання.

Суддя А.С. Пекний