Справа № 380/26685/23
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

20 листопада 2023 року справа № 380/26685/23
Суддя Львівського окружного адміністративного суду Братичак У.В., перевіривши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Яворівської міської ради Лядрик Юлії Ігорівни про визнання протиправними та скасування рішення і реєстраційного запису, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до державного реєстратора Яворівської міської ради Лядрик Юлії Ігорівни, в якому просить:

- визнати незаконними та скасувати рішення державного реєстратора Яворівської міської ради Лядрик Ю.І. від 01.12.2022, індексний номер 65632924, про державну реєстрацію права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ;

- визнати незаконним та скасувати реєстраційний запис №48576730 від 29.11.2022 про визнання права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Відповідно до п.п.4, 6 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

За правилами пунктів 1-2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади або орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий, проте, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Натомість, необхідною ознакою публічно-правового спору за участю суб`єкта владних повноважень є здійснення ним владних управлінських функцій саме в тих правовідносинах, щодо яких виник спір.

У свою чергу, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач оскаржує прийняті відповідачем рішення про державну реєстрацію права власності третіх осіб на спірний житловий будинок, в АДРЕСА_1 .

При цьому, підставою для звернення до суду з даним позовом стали стверджувані позивачем порушення відповідачем законодавства, що регулює процедуру здійснення державної реєстрації, оскільки позивач наполягає на відсутності у третьої особи ОСОБА_2 права на спадкування майна іншої третьої особи ОСОБА_3 . Позивач зазначає, що вона та її двоюрідна сестра є належними спадкоємцями ОСОБА_3 .

Таким чином, позивач переконана, що незаконна реєстрація права власності на вказаний вище житловий будинок за третьою особою ОСОБА_2 , спричинила порушення її права на спадщину.

Суд звертає увагу, що за усталеною правовою позицією, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду, у випадку якщо особа вбачає порушення своїх прав саме у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування, які вона вважає неправомірними і які призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів (постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №815/6832/16, від 23.09.2020 у справі №0740/993/18, від 06.05.2020 у справі №826/24892/15, від 12.02.2020 у справі № 712/10439/16-а).

Крім того, за іншою правовою позицією, у разі якщо позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, то такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію права на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог чинного законодавства (постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №120/4617/18-а, від 01.04.2020 у справі №813/1056/18, від 12.02.2020 у справі №2140/1950/18).

Зважаючи на те, що саме Велика Палата Верховного Суду є судом, уповноваженим вирішувати юрисдикційні спори, суд не має підстав не враховувати запропонований підхід під час вирішення цієї справи.

Тому, заявлений у даній справі спір за своєю суттю не є публічно-правовим, адже оскарження позивачем рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, прийнятого відповідачем, безпосередньо пов`язане із захистом цивільного права у спорі з особами, які не заперечують законності таких дій державного реєстратора.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 02.12.2020 у справі №460/4578/19.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним з способів захисту цивільного права, у відповідності до пункту 10 частини 2 статті 17 цього Кодексу, є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати суду правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Отже, спір у цій справі щодо скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, визнання незаконним та скасування реєстраційного запису про визнання права власності на житловий будинок є цивільно-правовим, вирішення такого спору враховуючи суб`єктний склад сторін, здійснюється за правилами цивільного судочинства, в порядку передбаченому ЦПК України.

Таким чином, суд зазначає, що в даному випадку існує спір про право цивільне, хоча однією зі сторін у ньому виступає особа публічного права, а спірні правовідносини врегульовані нормами цивільного права. У спірних правовідносинах у цьому випадку реалізується не публічний, а приватний інтерес.

В силу п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства України.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КАС України про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви.

Відповідно до ч.5 ст.170 КАС України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

При цьому ч.6 ст.170 КАС України суд роз`яснює заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи, у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті.

Суд роз`яснює позивачу, що поданий нею позов має розглядатися місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства з дотриманням правил територіальної підсудності.

Враховуючи вищевикладене, у відкритті провадження в адміністративній справі №380/26685/23 необхідно відмовити.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне повернути позивачу сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн., відповідно до квитанції №53 від 30.10.2023.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 243, 248, 250, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Яворівської міської ради Лядрик Юлії Ігорівни про визнання протиправними та скасування рішення і реєстраційного запису.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп., відповідно до квитанції №53 від 30.10.2023.

Роз`яснити позивачу, що спір підлягає розгляду місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяБратичак Уляна Володимирівна