Справа № 200/4962/23
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2023 року Справа№200/4962/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову позивачу в призначенні пенсії № 22 від 18.08.2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву позивача від 09.08.2023 року про призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із зарахуванням до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоду роботи з 01.08.2020 року по 30.06.2023 року та періоду навчання у Донецькому державному технічному університеті за спеціальністю "Гірниче обладнання" з 01.09.1994 року по 10.03.1998 року.

В обґрунтування позову позивач вказує на те, що за результатами розгляду поданої ним заяви від 09.08.2023 року про призначення пенсії на пільгових умовах відповідачем було прийнято рішення від 18.08.2023 року № 22, яким позивачу було відмовлено у призначенні пенсії згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю у позивача на момент звернення за призначенням пенсії необхідного пільгового стажу (25 років).

При цьому під час розгляду заяви та прийняття відповідного рішення до страхового (та пільгового) стажу позивача не було зараховано період його навчання з 01.09.1994 року по 10.03.1998 року, оскільки у трудовій книжці позивача відсутня дата видачі диплому, а у дипломі відсутній період навчання (довідку від 17.07.2023 року № 19-15/220 щодо навчання не прийнято як таку, що видана підприємством, яке знаходяться на тимчасово окупованій території), а також період роботи з 01.08.2020 року по 30.06.2023 року, оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями застрахованих осіб.

Із зазначеним вище рішенням позивач не погоджується та вважає, що він має право на призначення пенсії відповідно до положень частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із зарахуванням до його спеціального (пільгового) стажу вказаних вище періодів навчання та роботи.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову, відповідач, серед іншого, зазначає, що оскаржуване позивачем рішення № 22 від 18.08.2023 року про відмову позивачу в призначенні пенсії є повністю законним та обґрунтованим.

Зокрема, як вказується відповідачем, на момент звернення загальний страховий стаж позивача складав 40 років 1 місяць 23 дні (у тому числі додаткові роботи), пільговий стаж за Списком № 1 - 20 років 7 місяців 28 днів, пільговий стаж на роботах підземних провідних професій за Постановою 202 (25) - 20 років 7 місяців 29 днів. Вік заявника на дату звернення за призначенням пенсії - 45 років 10 місяців 4 дні.

За результатами розгляду документів, доданих позивачем до заяви, до страхового стажу позивача не зараховано період його навчання з 01.09.1994 року по 26.06.1998 року згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 08.10.1999 року, оскільки відсутня дата видачі диплому, а згідно з дипломом серії НОМЕР_2 - оскільки відсутній період навчання.

При цьому уточнюючу довідку від 17.07.2023 року № 19-15/220 не враховано, оскільки ця довідка була видана підприємством, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, а за частиною 3 статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом.

Крім того, за результатами розгляду документів, які були додані позивачем до заяви, до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.08.2020 року по 30.06.2023 року згідно з пільговою довідкою від 04.08.2023 року № 100, оскільки відсутня сплата страхових внесків відповідно до індивідуальних відомостей застрахованих осіб.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.09.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/4962/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_3 (дата видачі - 12.04.2023 року, дійсний до 12.04.2033 року), РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, код згідно з , місцезнаходження: 10002, Житомирська область, м. Житомир, вул. Ольжича, буд. 7, є органом державної влади, про що вказано у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

09.08.2023 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою (з доданими документами) про призначення пенсії на пільгових умовах у порядку, визначеному нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV).

Подана заява була опрацьована за принципом екстериторіальності згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області.

18.08.2023 року за наслідками розгляду цієї заяви відповідачем було прийнято рішення № 22, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV через відсутність у позивача необхідного пільгового стажу на роботах підземних професій за Постановою 202 (25 років).

Як видно зі змісту вищевказаного рішення, на дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії страховий стаж позивача складав 40 років 1 місяць 23 дні (у тому числі додаткові роботи), пільговий стаж за Списком № 1 - 20 років 7 місяців 28 днів, пільговий стаж на роботах підземних провідних професій за Постановою 202 (25) - 20 років 7 місяців 29 днів. Вік заявника на дату звернення за призначенням пенсії - 45 років 10 місяців 4 дні.

За результатами розгляду документів, доданих позивачем до заяви, до страхового стажу позивача не зараховано період його навчання з 01.09.1994 року по 26.06.1998 року згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 08.10.1999 року, оскільки відсутня дата видачі диплому, а згідно з дипломом серії НОМЕР_2 - оскільки відсутній період навчання.

При цьому уточнюючу довідку від 17.07.2023 року № 19-15/220 щодо періоду навчання, видану Донецьким національним технічним університетом, не враховано, оскільки вказана довідка була видана підприємством, яке знаходиться на тимчасово окупованій території.

Крім того, за результатами розгляду документів, які були додані позивачем до заяви, до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.08.2020 року по 30.06.2023 року, оскільки за даний період відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Підставою для відмови позивачу в призначенні пенсії, за оскаржуваним рішенням від 18.08.2023 року № 22, стала відсутність на дату звернення за призначенням пенсії необхідного пільгового стажу згідно з частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV (25 років).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до положень абзацу 1 пункту 2 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з абзацом 3 пункту 2 розд. ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає стаття 114 Закону № 1058-IV.

Як видно з оскаржуваного рішення № 22 від 18.08.2023 року, підставою для відмови позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах є відсутність у нього пільгового стажу, передбаченого частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV (25 років).

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років. За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

18.11.2005 року Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії або посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

31.03.1994 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 202 "Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років" (далі - Постанова КМУ № 202).

До розділу І "Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт" зазначеної Постанови КМУ № 202 включені усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Порядок підтвердження стажу роботи регламентується статтею 62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ (яка кореспондуються зі статтею 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій, їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

Як видно зі змісту трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 08.10.1999 року, у спірний період з 01.08.2020 року по 30.06.2023 року позивач працював механіком підземним з повним робочим днем у шахні на ДП "Селидіввугілля". Зокрема, останній запис у трудовій книжці щодо роботи позивача (а саме - запис № 18) свідчить, що з 09.09.2019 року позивача було переведено на дану посаду в ДП "Селидіввугілля", записів про звільнення позивача із зазначеної посади трудова книжка не містить.

Суд зауважує, що вказаний запис у трудовій книжці позивача (запис № 18) здійснений належним чином та не має дефектів вчинення.

Дана професія (посада) віднесена до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який був чинний у відповідний період роботи позивача (постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461), що не заперечується відповідачем.

Отже, записами у трудовій книжці позивача, у сукупності з уточнюючою довідкою від 04.08.2023 року № 100, підтверджується право позивача на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 за період роботи з 01.08.2020 року по 30.06.2023 року.

Як вже було вказано, підставою для незарахування періоду роботи з 01.08.2020 року по 30.06.2023 року до страхового (та пільгового) стажу позивача, за оскаржуваним рішенням, стала відсутність відомостей про сплату підприємством страхових внесків за цей період.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Обов`язок сплати страхових внесків за частинами 6 та 12 статті 20 Закону № 1058-IV покладений на страхувальників (тобто підприємств-роботодавців), які є платниками таких внесків, отже, найманий працівник не є самостійним платником цих внесків.

Відповідно до статті 106 Закону № 1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе страхувальник (тобто підприємство-роботодавець), оскільки саме він здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи (тобто працівника).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до стажу позивача, який дає право на призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), періоду роботи, який підтверджено відповідними документами (трудовою книжкою та (або) уточнюючими довідками підприємства, установи, організації).

Аналогічні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі № 482/434/17, Великої Палати Верховного Суду від 10.02.2021 року у справі № 805/3362/17-а, які відповідно до частини 5 статті 242 КАС України мають бути враховані судом при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Приймаючи до уваги наведене, суд приходить до висновку про те, що період роботи позивача з 01.08.2020 року по 30.06.2023 року безпідставно не був зарахований до пільгового (Список № 1) стажу позивача під час прийняття оскаржуваного рішення.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення у випадку повної, часткової, тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, позивач, як громадянин України, у розрізі даної справи, за умови підтвердження трудового стажу, наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Правова позиція аналогічного змісту була викладена Верховним Судом у постановах від 28.08.2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25.09.2018 року у справі № 242/65/17 та від 27.02.2019 року у справі № 423/3544/16-а.

Зважаючи на це, а також приймаючи до уваги викладені у постановах Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 05.08.2020 року у справі № 127/9289/17, від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19 правові позиції та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про те, що рішення відповідача 18.08.2023 року № 22 про відмову позивачу в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо зарахування до пільгового стажу позивача періоду навчання суд зазначає таке.

Як вже було вказано, підставою для незарахування періоду навчання 01.09.1994 року по 10.03.1998 року до страхового (та пільгового) стажу позивача, за оскаржуваним рішенням, стала відсутність у трудовій книжці позивача дати видачі диплому, а у дипломі - відомостей про період навчання. При цьому уточнююча довідка від 17.07.2023 року № 19-15/220 щодо періоду навчання, видана Донецьким національним технічним університетом, не врахована, оскільки видана підприємством, яке знаходиться на тимчасово окупованій території.

На момент навчання позивача правовідносини у сфері освіти регулювалися Законом України "Про освіту" від 23.05.1991 року № 1060-ХІІ (далі - Закон № 1060-ХІІ).

Відповідно до статті 43 Закону № 1060-ХІІ було встановлено, що вищими закладами освіти є технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші. При цьому університет віднесено до вищих закладів освіти ІІІ-ІV рівня акредитації.

Згідно з частиною 3 статті 56 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи зараховується, зокрема, час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах, і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Судом установлено, що у період з 01.09.1994 року по 22.06.1999 року позивач навчався у Донецькому національному технічному університеті, що підтверджується записом № 1 у трудовій книжці позивача (підстава внесення запису - диплом серії НОМЕР_2 ) та дипломом серії НОМЕР_2 від 22.06.1999 року (спеціальність - гірниче обладнання), які у сукупності повністю дозволяють визначити період навчання позивача.

При цьому суд звертає увагу на те, що у вказаний вище період освітній заклад, у якому навчався позивач, знаходилося на підконтрольній Україні території.

Відтак, з урахуванням вимог частини 3 статті 56 Закону № 1788-ХІІ, період навчання у Донецькому національному технічному університеті з 01.09.1994 року по 10.03.1998 року мав бути зарахований до загального страхового стажу позивача.

Разом із цим, оскільки позивач у спірний період часу навчався у вищому навчальному закладі, а можливість зарахування часу навчання до трудового стажу, що дає право на пільги, передбачена лише стосовно професійно-технічних навчальних закладів (стаття 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" від 10.02.1998 року № 103/98-ВР), даний період навчання не підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Аналогічну позицію було висловлено Верховним Судом у постанові від 10.10.2019 року у справі № 676/5212/17.

Суд зазначає, що при розгляді цієї справи та прийняття рішення судом застосовується норма права, яка була чинною на момент існування спірних правовідносин (у даному разі - на момент прийняття оскаржуваного рішення від 18.08.2023 року № 22).

З огляду на таке, доводи позивача з приводу набрання чинності Законом України "Про професійно-технічну освіту" вже після проходження навчання, внаслідок чого норми даного Закону не можуть бути застосовані у цій справі, судом відхиляються.

Враховуючи наведене, позовні вимоги про зарахування до пільгового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1994 року по 10.03.1998 року задоволенню не підлягають.

Таким чином, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 858,88 грн. (квитанція № 1587-3944-5337-4245 від 07.09.2023 року).

Судовий збір сплачено позивачем із застосуванням коефіцієнта для пониження розміру ставки судового збору за подання цього позову згідно з частиною 3 статті 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI "Про судовий збір".

Докази здійснення інших судових витрат позивачем не надані.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, які були заявлені позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою (постанова Верховного Суду від 06.10.2020 року у справі № 826/11984/16).

Судом були задоволені пов`язані між собою немайнові позовні вимоги про визнання протиправним і скасування рішення та про зобов`язання вчинити певні дії, у зв`язку з чим за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають присудженню понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 858,88 грн.

Керуючись нормами Конституції України, Законами України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та "Про пенсійне забезпечення", постановами Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", "Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років", "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", наказом Міністерства праці та соціальної політики України "Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", постановою правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 22 від 18.08.2023 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (, місцезнаходження: 10002, Житомирська область, м. Житомир, вул. Ольжича, буд. 7) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 09.08.2023 року про призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із зарахуванням до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку за частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоду роботи з 01.08.2020 року по 30.06.2023 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (, місцезнаходження: 10002, Житомирська область, м. Житомир, вул. Ольжича, буд. 7) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 копійок.

Повне судове рішення складене 13 листопада 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч