Справа № 160/10397/23
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
03.11.2023 представник позивача звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 призначено заяву до розгляду у судовому засіданні на 20 листопада 2023 року о 14:00 год. у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: м.Дніпро, вул. Академіка Чекмарьова, 5, зала № 4.
В судове засідання сторони не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, у зв`язку із зайнятістю представника позивача в іншому судовому процесі та неможливістю бути присутнім безпосередньо позивачем у судовому засіданні, у зв`язку із значною віддаленістю міста проживання позивача від приміщення суду.
Представник відповідача про причини неявки в судове засідання не повідомив.
Заява представника позивача розглянута судом в порядку письмового провадження.
Приписами ч. 4, 5 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Дослідивши матеріали справи, зміст поданої заяви, судом встановлено наступне.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ч. 3, 5 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Виходячи зі змісту вказаних норм, подання заяви та відповідних доказів має певні строкові обмеження, а саме така заява подається:
1) до закінчення судових дебатів у справі;
2) або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови надання стороною відповідної заяви про це до закінчення судових дебатів.
У травні 2023 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 004075 від 03.05.2023 у сумі 17 000 гривень.
В позові позивачем зазначено, що попередній розрахунок розміру витрат на правничу допомогу складатиме 5000,00 грн.
До того ж, відповідну заяву усно зроблено адвокатом позивача до судових дебатів.
У відзиві на позов, відповідач заперечував проти витрат на правничу допомогу, зазначив, про те, що зазначена сума є завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих послуг.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 адміністративний позов - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 004075 від 03.05.2023 у сумі 17 000 гривень.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 судові витрати щодо сплати судового збору у розмірі в сумі 2684,00 грн.

У заяві про ухвалення додаткового рішення, позивачем вказано, що понесені ним витрати на професійну правничу допомогу складають 1219,73 грн, які він просить стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

На підтвердження обставин понесення та розміру витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи, представником позивача надано: договір про надання правничої допомоги №254 від 28.03.2023, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №36 від 23.05.2023, рахунок №2 від 19.05.2023, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №107 від 03.11.2023, рахунок №12 від 19.10.2023, докази сплати.

Відповідно до п. 1.1 договору про надання правничої допомоги №254 від 28.03.2023 укладеного між ФОП ОСОБА_1 (клієнт), з однієї сторони, та Адвокатського бюро «Сергія Герасимчука» (адвокатське бюро), з іншого боку, Адвокатське бюро приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу та захистити Клієнта при провадженнях у будь-яких цивільних, господарських. адміністративних, кримінальних справах, у слідчих перевірках чи перевірках або діях слідчих органів, органів дізнання, де Клієнт бере чи може брати або буде брати участь (на розсуд Адвокатського бюро) у процесуальному статусі свідка, потерпілого, опитуваного, статусі позивача, відповідача, третьої особи, а також в іншому процесуальному статусі, використовувати всі передбачені у Кримінально-процесуальному, Цивільному процесуальному кодексі України, Господарському процесуальному кодексі, Кодексі адміністративного судочинства, Кодексі про адміністративні правопорушення та в інших законодавчих актах способи захисту, не заборонені Законом з правом складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства України

Пунктами 4.1, 4.2 договору, сторони врегулювали, що цей договір діє з моменту погодження сторонами усіх істотних умов та підписання сторонами тексту договору та додатків (додаткових угод) до нього. Дія договору припиняється « 31» травня 2023 року без укладання будь-яких додаткових угод. У разі необхідності продовження терміну дії цього Договору сторони укладають додаткову угоду.

Відповідно до умов пункту 5.1 договору, гонорар Адвокатського бюро за цим договором встановлюється у твердій грошовій формі, у національній валюті та визначається на підставі виставлених Адвокатським бюро рахунків та складених актів наданих послуг в залежності від обсягу доручення.

23.05.2023 між адвокатом та клієнтом підписано акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №36, згідно умов якого сторони погодили, що адвокатом здійснено:

- підготовка та подача до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовної заяви про скасування постанови суб?єкта владних повноважень №004075 від 03.05.2023 у справі про застосування адміністративно-господарського штрафу 3450 грн;

- підготовка та подача до Дніпропетровського окружного адміністративного суду заяви про вжиття заходів забезпечення позову у справі про скасування постанови суб?єкта владних повноважень №004075 від 03.05.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу 2000 грн;

- первинна юридична консультація, аналіз документів з приводу можливості оскарження постанови суб?єкта владних повноважень №004075 від 03.05.2023 у справі про застосування адміністративно-господарського штрафу 1200 грн.

Загальна вартість робіт склала 6650,00 грн.

Згідно акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №107 від 03.11.2023, сторони погодили, що адвокатом здійснено надані такі послуги: участь адвоката у судовому засіданні у справі №160/10397/23 у Дніпропетровському окружному адміністративному суді 19.10.2023 2100 грн.

Адвокатом позивачу виставлені рахунки № 2 від 19.05.2023 та №12 від 19.10.2023 щодо оплати наданих послуг.

Згідно наданих позивачем виписок по рахунку, вказані послуги оплачені з боку ОСОБА_1 на загальну суму 8750 грн (6650+2100).

До того ж, у заяві про ухвалення додаткового рішення, адвокат позивача просить відшкодувати на користь позивача:

- судовий збір за подання заяви про забезпечення позову ФОП ОСОБА_1 ; Дніпропетровський окружний адміністративний суд сплачений за платіжною інструкцію №1 від 15.05.2023 у розмірі 805,21 грн;

- судовий збір за подання позовної заяви ФОП ОСОБА_1 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за платіжною інструкцією №2 від 15.05.2023 у розмірі 2684,00 грн;

- судовий збір за подання апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2023 по справі №160/10397/23 (Третій апеляційний адміністративний суд) за платіжною інструкцією №2 від 01.06.2023 на суму 2684,00 грн;

- судовий збір за видачу технічних записів судових засідань у справі №160/10397/23 (ФОП ОСОБА_1 ) Дніпропетровський окружний адміністративний суд за платіжною інструкцією №48 від 10.10.2023 на суму 80,52 грн.

Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення та заперечення відповідача щодо цієї заяви, що викладені у відзиві на позов, суд дійшов до наступних висновків.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат належить:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Приписами ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження статусу адвоката Герасимчука С.С. до позову надано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 24.11.2017 серія ДП №3491, на підтвердження підстав представництва позивача у даній справі адвокатом надано ордер на надання правничої (правової) допомоги від 15.05.2023 серія АЕ №1199616.

Судом встановлено, що детальний опис робіт, виконаних адвокатом в рамках надання позивачу професійної правничої допомоги у цій справі, викладено в актах здачі приймання виконаних робіт (наданих послуг) №36, №107.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, разом з тим, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Верховний Суд у своїх постановах також неодноразово звертав увагу на частини шосту, сьому статті 134 КАС України, якими встановлено право суду за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, за умови недотримання критеріїв співмірності. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 у справі №726/549/19.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява № 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) також вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Згідно з вимогами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо.

Згідно наданих адвокатом доказів на підтвердження отримання позивачем послуг правничої допомоги, суд зазначає, що надання правничої допомоги у даній справі є реальним та підтверджено матеріалами справи.

Заперечуючи проти розподілу витрат на правничу допомогу та зазначаючи про їх завищений розмір, відповідачем не наданого жодного конкретного обгрунтування та доводів, які б давали підстави для висновку про неспівмірність заявленої суми витрат на правничу допомогу саме у даній справі із обсягом фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява № 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Тобто суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

У даному випадку, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін, з огляду на необхідність виклику свідків та достатній обсяг інформації, яка досліджувалась.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд також ураховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалено рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією, яка міститься, зокрема, у додатковій постанові Верховного Суду від 5 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 та у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3098/20.

Згідно із частиною другою статті 17 КАС України особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення позову.

Повна компенсація суб`єктом владних повноважень іншій стороні у справі витрат на адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, повинна виступати додатковим запобіжником подачі таким суб`єктом безпідставних, зокрема апеляційних та касаційних скарг.

Такий правовий висновок викладений у додатковій постанові КАС ВС від 18.08.2021 у справі № 300/3178/20.

Отже, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, перевіривши їх обґрунтованість, розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам адвокатських послуг, визначеним статтями 19 та 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", суті виконаних послуг, а також враховуючи конкретні обставини справи, яка розглядалася в спрощеному позовному провадження з викликом сторін, обсяг та характер доказів у справі, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 8750 грн є обґрунтованою, співмірною, реальною та адекватною наданим у справі правничим послугам, та підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Що ж до інших судових витрат, які заявлені позивачем у заяві про ухвалення додаткового рішення.

1) Судовий збір за подання заяви про забезпечення позову ФОП ОСОБА_1 та за подання апеляційної скарги на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2023 по справі №160/10397/23.

Одночасно з пред`явленням позову позивачем подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить зупинити дію виконавчого документа - Постанови Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області №004075 від 03.05.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000 грн до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.

Ухвалою від 18.05.2023 відмовлено у задоволенні заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.07.2023 апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - задоволено частково, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 р. в адміністративній справі №160/10397/23 скасовано та ухвалено нове рішення, яким заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково, дію постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 004075, від 03 травня 2023 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №160/10397/23.

За подання заяви про забезпечення позову позивачем сплачено 805,21 грн за платіжною інструкцією №1 від 15.05.2023. Як зазначалось ухвалою від 18.05.2023 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову, тому судовий збір за заявою судом не розподілявся. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.07.2023, ухвалу від 18.05.2023 скасовано, заяву позивача про забезпечення позову задоволено. Судом апеляційної інстанції розподіл судового збору не здійснено.

Відповідно до положень статті 322 КАС України, в резолютивній частині постанови апеляційної інстанції, суд, зокрема, здійснює новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Тож, враховуючи, що судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, якою відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову та за подання апеляційної скарги на ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову, повинен бути розподілений судом апеляційної інстанції.

Отже, з урахуванням обставин даної справи, у суду першої інстанції відсутня правова можливість здійснити розподіл судового збору за подання заяви про забезпечення позову, оскільки в задоволенні заяви було відмовлено, а також відсутня процесуальна можливість розподілити судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Тому, суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідача судового збору за подання заяви про забезпечення позову та за подання апеляційної скарги на ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

2) Судовий збір за видачу технічних записів судових засідань у справі №160/10397/23 за платіжною інструкцією №48 від 10.10.2023 на суму 80,52 грн.

10.10.2023 представник позивача звернувся до суду із клопотанням про видачу йому копій технічних записів всіх судових засідань, які відбулися у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/10397/23 у період з 13.06.2023 по 10.10.2023 (включно), а саме: 13.06.2023, 08.08.2023, 05.09.2023, 14.09.2023, 26.09.2023, 04.10.2023, 10.10.2023.

До вказаного клопотання позивачем долучено платіжну інструкцію №48 від 10.10.2023 про сплату 80,52 грн судового збору за видачу копій технічних записів судових засідань у справі №160/10397/23.

Судом задоволено вказане клопотання та надано представнику позивача доступ до Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до підсистеми відеоконференцзв`язку.

Згідно ст. 232 КАС України, повне чи часткове відтворення технічного запису судового засідання здійснюється на вимогу учасника справи або за ініціативою суду. Учасник справи має право отримати копію технічного запису судового засідання. Розмір судового збору за видачу в електронній формі копії технічного запису судового засідання, в тому числі шляхом надання доступу до Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля) для його завантаження, встановлюється законом.

Відповідно до статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, суд не вбачає перешкод для розподілу судового збору за видачу в електронній формі копії технічного запису судового засідання, за правилами статті 139 КАС України.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.06.2022 у справі № 909/328/18, де зазначив, що зі змісту положень статті 129 ГПК України не вбачається встановлення нею будь-яких винятків щодо відшкодування судового збору залежно від об`єктів його справляння, як-от, за подання до суду позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг тощо, чи за видачу в електронному вигляді копії технічного запису судового засідання, чим спростовується висновок судів апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для компенсації позивачу витрат зі сплати судового збору за видачу записів технічної фіксації судових засідань.

Враховуючи, що судом задоволені позовні вимоги у даній справі, судовий збір за видачу в електронному вигляді копії технічного запису судового засідання підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Що ж до судового збору за подання позову у даній справі, то за результатами її розгляду, судом здійснено розподіл судового збору за подання позову, що відображено у резолютивній частині судового рішення від 30.10.2023.

Тож, на підставі наведеного та з урахуванням норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у справі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача судового збору за видачу в електронному вигляді копії технічного запису судового засідання у розмірі 80,52 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8750,00 грн.

Керуючись ст. 2, 5, 14, 132, 134, 139, 143, 232, 252, 295, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ФОП ОСОБА_1 адвоката Герасимчука С.С. про ухвалення додаткового рішення у справі №160/10397/23 задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті () на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за видачу в електронному вигляді копії технічного запису судового засідання у розмірі 80,52 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8750,00 грн.

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 20.11.2023 року.

Суддя Н.Є. Калугіна