Справа № 520/23129/23
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

21 листопада 2023 р. № 520/23129/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (, вул. Сумська, буд. 77/79, м. Харків, 61023) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, яка полягає у не здійсненні ОСОБА_1 , нарахування та виплати в належному розмірі грошового забезпечення (основних та додаткових видів, в тому числі одноразових), в період з 29.01.2020 року по 18.09.2020 року;

- зобов`язати здійснити перерахування, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру встановленого в поточному році прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2020 року, та доплатити різницю;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати в період з 01 березня 2018 року по 18 вересня 2020 року ОСОБА_1 надбавки за науковий ступень "кандидата технічних наук" та за вчене звання "старший науковий співробітник" згідно до ч. 2 ст. 59 закону України "Про вищу освіту";

- зобов`язати Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба перерахувати, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , доплату надбавки за науковий ступень кандидата технічних наук, вчене звання (СНС), починаючи з 01.03.2018 року по 29.01.2020 року відповідно до розмірів, що встановлені законом України "Про вищу освіту", та за період з 29.01.2020 року по день звільнення, тобто по 18.09.2020 року - також відповідно до розмірів, встановлених законом "Про вищу освіту", однак від розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного на 2020 рік ( виходячи з вимог п.1 прохальної частини позову);

- зобов`язати університет перерахувати ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2018, 2019 роки з врахуванням належних сум доплат за науковий ступень та вчене звання (відповідно до п. 2 прохальної частини позову), а також перерахувати грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік та грошову допомогу при звільненні, виходячи від визначеного розміру грошового забезпечення, розрахованого з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2020 року, та доплатити різницю.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивачу невірно нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача наголосив на тому, що позивач фактично наполягає на застосуванні норми, яка припинила своє існування на підставі постанови №103 та не застосовується до теперішнього часу. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 258 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 262 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 18 вересня 2020 року ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас та виключений зі списків особового складу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба наказом начальника університету (по стройовій частині) № 216 від 18.09.2020 року.

Позивач проходив військову службу на наукових посадах, є кандидатом технічних наук та має вчене звання старшого наукового співробітника.

Однак, під час звільнення позивачу не були виплачені всі суми грошового забезпечення.

Не погоджуючись із такою бездіяльністю суб`єкта владних повноважень та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся із зазначеним позовом до Харківського окружного адміністративного суду.

Суд з приводу спірних відносин зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року № 704 (далі Постанова № 704) затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21 лютого 2018 року № 103 (далі - Постанова № 103) внесено зміни до Постанови № 704, зокрема, пункт 4 викладено в новій редакції: установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 (пункт 6 Постанови № 103).

Постанова № 103 набула чинності 24 лютого 2018 року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103.

Отже, з 29 січня 2020 року - дати набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення пункту 4 Постанови № 704 в редакції до 24 лютого 2018 року, тобто в редакції, яка була чинна до набрання законної сили Постановою № 103.

Пунктом 4 Постанови № 704 в редакції до 24 лютого 2018 року установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

При цьому встановлене пунктом 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, зокрема, розрахованих згідно з Постановою № 704, жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом саме на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

При виборі та застосуванні норм права судом враховано правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 400/6214/21.

Одночасно за іншою правовою позицією, що викладена Верховним Судом у постанові від 02 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21, з 01 січня 2020 року положення абзацу 1 пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців саме прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили Законом України про Державний бюджет України на 2020 рік, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік, у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, і відповідно не містять застережень, які передбачав Закон України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", щодо застосування в 2019 році як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів саме прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року.

Таким чином, у період з 01 січня 2020 року підлягає застосуванню абзац 1 пункту 4постанови № 704 в редакції постанови від 21 лютого 2018 року № 103 в частині, шо не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

З 01 січня 2020 року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати грошове забезпечення із розрахунком посадового окладу, окладу за військовим званням та всіх інших видів грошового забезпечення та виплат, які розраховуються з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням відповідно до пункту 4постанови № 704 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Відповідно до пункту І Розділу 7 Глави IV "Порядок, умови та розміри виплати одноразових додаткових видів грошового забезпечення" Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року № 558 (далі - Інструкція № 558) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Оскільки допомога на оздоровлення розраховується з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням в структурі місячного грошового забезпечення, то за 2020 роки позивачеві виплачувалася матеріальна допомога на оздоровлення у меншому, ніж належало, розмірі.

З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, яка полягає у не здійсненні ОСОБА_1 , нарахування та виплати в належному розмірі грошового забезпечення (основних та додаткових видів), в період з 29.01.2020 року по 18.09.2020 року.

З метою захисту порушеного права, суд вважає за необхідне зобов`язати Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба перерахувати ОСОБА_1 , грошове забезпечення (щомісячні основні види, додаткові та одноразові додаткові виплати - грошову допомогу на оздоровлення) за 2020, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру встановленого в поточному році прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2020 року на відповідний тарифний коефіцієнт (згідно додатків до постанови КМУ № 704) відповідно, та доплату різницю, з врахуванням вже виплачених сум за період з з 29.01.2020 року по 18.09.2020 року.

Щодо позовних вимог визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати в період з 01 березня 2018 року по 18 вересня 2020 року ОСОБА_1 надбавки за науковий ступень "кандидата технічних наук" та за вчене звання "старший науковий співробітник" згідно до ч. 2 ст. 59 закону України "Про вищу освіту"; зобов`язати Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба перерахувати, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , доплату надбавки за науковий ступень кандидата технічних наук, вчене звання (СНС), починаючи з 01.03.2018 року по 29.01.2020 року відповідно до розмірів, що встановлені законом України "Про вищу освіту", та за період з 29.01.2020 року по день звільнення, тобто по 18.09.2020 року - також відповідно до розмірів, встановлених законом "Про вищу освіту", однак від розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного на 2020 рік ( виходячи з вимог п.1 прохальної частини позову); зобов`язати університет перерахувати ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2018, 2019 роки з врахуванням належних сум доплат за науковий ступень та вчене звання (відповідно до п. 2 прохальної частини позову), а також перерахувати грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік та грошову допомогу при звільненні, виходячи від визначеного розміру грошового забезпечення, розрахованого з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2020 року, та доплатити різницю, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про вищу освіту" законодавство України про вищу освіту базується на Конституції України і складається із Законів України "Про освіту" , "Про наукову і науково-технічну діяльність", цього Закону та інших нормативно-правових актів, міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про вищу освіту" вищий військовий навчальний заклад (заклад вищої освіти із специфічними умовами навчання) - це заклад вищої освіти державної форми власності, який здійснює на певних рівнях вищої освіти підготовку курсантів (слухачів, студентів), ад`юнктів для подальшої служби на посадах офіцерського (сержантського, старшинського) або начальницького складу з метою задоволення потреб Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, центральних органів виконавчої влади із спеціальним статусом, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Відповідно до п. 4 ст. 23 Закону України "Про вищу освіту", державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади (заклади вищої освіти із специфічними умовами навчання), військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, мають право своїми актами встановлювати особливі вимоги до: 1) управління відповідним вищим військовим навчальним закладом (закладом вищої освіти із специфічними умовами навчання), військовим навчальним підрозділом закладу вищої освіти; 2) діяльності та повноважень вченої ради; 3) кандидатів на посади керівників відповідних вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання), їх структурних підрозділів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та порядку їх призначення; 4) практичної підготовки осіб, які навчаються у відповідних вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 5) порядку заміщення вакантних посад командування і науково-педагогічних працівників; 6) реалізації прав і обов`язків наукових і науково-педагогічних працівників та осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 7) порядку відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 8) підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів у військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти в аспірантурі (ад`юнктурі) та докторантурі відповідних закладів вищої освіти.

Акти, передбачені у пунктах 6 і 7 цієї частини, затверджуються за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

З системного аналізу вказаних вище норм права вбачається, що законодавством передбачено створення вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання). Особливістю їх правового статусу є те, що державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади (заклади вищої освіти із специфічними умовами навчання), мають право своїми актами встановлювати особливі вимоги до реалізації прав і обов`язків наукових і науково-педагогічних працівників вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання), які затверджуються за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Отже, основним нормативно-правовим актом, який регулює діяльність в тому числі вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання) та яким передбачено гарантії науково-педагогічним і науковим працівникам закладів вищої освіти, в тому числі щодо матеріально-фінансового забезпечення, є Закон України "Про вищу освіту".

При цьому, законом надано право державним органам, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади, встановлювати особливості реалізації прав наукових і науково-педагогічних працівників вищих військових навчальних закладів за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Пунктом 8 Розділу XV Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про вищу освіту" передбачено, що науковий ступінь кандидата наук після набрання чинності цим Законом прирівнюється до наукового ступеня доктора філософії, а вчене звання старшого наукового співробітника - до вченого звання старшого дослідника.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту", науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 25 відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцента і старшого дослідника - 25 відсотків посадового окладу, професора - 33 відсотки від посадового окладу. Заклад вищої освіти може встановити більший розмір за рахунок власних надходжень.

Отже, вказаним нормами передбачено встановлення доплат за науковий ступінь та за вчене звання безвідносно до того, чи є такий заклад вищим військовим навчальним закладом зі специфічними умовами навчання чи вищим навчальним закладом, який належить до сфери управління Міносвіти України .

Нормативно-правових актів, прийнятих Міноборони України, як державним органом, до сфери управління якого належить відповідач, погоджених з МОН України, яким би було встановлено особливості реалізації прав наукових і науково-педагогічних працівників вищих військових навчальних закладів, не прийнято, доказів зворотнього відповідачем суду не надано.

За таких обставин, матеріальне забезпечення позивача, як наукового працівника такого закладу, має здійснюватися з урахуванням вимог, в тому числі, статті 59 Закону України "Про вищу освіту".

Та обставина, що позивач є військовослужбовцем та на нього поширюються правові гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", не нівелює його право на отримання доплат за науковий ступінь та за вчене звання в розмірах, що встановлені статтею 59 "Закону України "Про вищу освіту".

Так, по відношенню до науково-педагогічних працівників, які проходять службу в вищих військових навчальних закладах зі специфічними умовами навчання, саме Закон України "Про вищу освіту" є спеціальним та має застосовуватися при конкуренції правових норм.

Суд зауважує, що правила визначення доплат за науковий ступінь та за вчене звання, встановлені пп. 2, 3 п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 704 від 30.08.2017, поширюються на всіх військовослужбовців, які мають такі наукові ступені та вчені звання, в той же час для тих військовослужбовців, які проходять службу в вищих військових навчальних закладах, такі доплати мають встановлюватися з урахуванням мінімальних гарантій, що передбачені статтею 59 Закону України "Про вищу освіту".

Таким чином, до спірних правовідносин повинна застосовуватись норма, яка міститься в ч.2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту", а не норма підзаконного акту - пп.2 п.6 Постанови КМУ № 704.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач мав призначити позивачу доплати за науковий ступінь (кандидата технічних наук та вчене звання) за спірний період відповідно до ч.2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту".

Частинами 1, 2 статті 9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 15 цього Закону, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

В іншій частині позовних вимог, суд дійшов висновку про відмову, оскільки в даному випадку підлягає застосуванню приписи ст. 59 Закону України "Про вищу освіту".

Окрім того, матеріалами справи не підтверджено, що нарахування та виплата в період з 01 березня 2018 року по 18 вересня 2020 року позивачу надбавки за науковий ступінь "кандидата технічних наук" та вчене звання згідно до ч. 2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту", буде здійснена з порушенням приписів чинного законодавства.

За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині, адже вимоги заявлені на майбутнє, стосуються правовідносин, котрі ще не відбулись та відносно яких відсутні докази обрання владним суб`єктом наперед певного варіанту правової поведінки.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі приписів Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (, вул. Сумська, буд. 77/79, м. Харків, 61023) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльності Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, яка полягає у не здійсненні ОСОБА_1 , нарахування та виплати в належному розмірі грошового забезпечення (основних та додаткових видів), в період з 29.01.2020 року по 18.09.2020 року.

Зобов`язати Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба перерахувати ОСОБА_1 , грошове забезпечення (щомісячні основні види, додаткові та одноразові додаткові виплати - грошову допомогу на оздоровлення) за 2020, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру встановленого в поточному році прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2020 року на відповідний тарифний коефіцієнт (згідно додатків до постанови КМУ № 704) відповідно, та доплату різницю, з врахуванням вже виплачених сум за період з 29.01.2020 року по 18.09.2020 року.

Визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати в період з 01 березня 2018 року по 18 вересня 2020 року ОСОБА_1 надбавки за науковий ступень "кандидата технічних наук" та за вчене звання "старший науковий співробітник" згідно до ч. 2 ст. 59 закону України "Про вищу освіту".

Зобов`язати Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба нарахувати та виплатити в період з 01 березня 2018 року по 18 вересня 2020 року ОСОБА_1 надбавку за науковий ступень "кандидата технічних наук" та за вчене звання "старший науковий співробітник" згідно до ч. 2 ст. 59 закону України "Про вищу освіту".

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 листопада 2023 року.

Суддя Н.А. Полях