Справа № 480/6519/23
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 р. Справа № 480/6519/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.06.2023, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 30.06.23 по справі № 480/6519/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві ,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення нарахування та виплати пенсії, ОСОБА_1 , на підставі довідки № 20 від 09.06.2023 року з Інституту Державного Управління та ОСОБА_2 з Цивільного захисту Державної Служби України з Надзвичайних Ситуацій;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 01.04.2019 року нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 , на підставі довідки № 20 від 09.06.2023 року з Інституту Державного Управління та ОСОБА_2 з Цивільного захисту Державної Служби України з Надзвичайних Ситуацій.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 30 червня 2023 року матеріали адміністративної справи №480/6519/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії передано на розгляд Київському окружному адміністративному суду за підсудністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 30 червня 2023 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на норми Конституції України та зазначив, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Вказав, що стаття 25 КАС України визначає підсудність справ за вибором позивача, так адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим місцем перебування, знаходження цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Загальновідомим фактом є те, що з 24.02.3033 року в Україні почалась війна і оголошено військове положення. Позивач є пенсіонером та не є військовозобов`язаним. А тому переїхав із сім`єю у Шосткинськинський район Сумської області в селі Чуйківка.

Тому, право позивача на звернення до суду за тимчасовим місцем проживання повинно бути реалізовано в Сумському окружному адміністративному суді.

До того ж це право гарантується в ст. 25 КАС України, оскільки вказаною нормою передбачено, що позивач може звернутись не тільки за місцем реєстрації для захисту своїх прав, а і за місцем знаходження, перебування.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 294 Кодексу адміністративного судочинства України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 25 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Отже ч. 1 ст. 25 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає можливість вибору позивачем суду лише за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) фізичної особи-позивача, а не за фактичним.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.26 КАС України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено цим Кодексом; позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Наведене визначення є місцем проживання в приватноправовому розумінні.

Натомість відносини щодо місця проживання фізичної особи в публічно-правовому розумінні регулюються Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

У статті 3 вказаного Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" надано визначення, зокрема, такого терміну:

місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

У відповідності до ст. 16 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання особи, яке на день набрання чинності цим Законом підтверджувалося пропискою або було відповідно зареєстроване, вважається зареєстрованим.

Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207 "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру".

Так, відповідно до п. 3, п. 4 Правил реєстрації місця проживання, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання.

Пунктом 9 Правил реєстрації місця проживання визначено, що відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Системний аналіз наведених норм права дає змогу зробити висновок про те, що місце проживання - це житло, в якому проживає особа, а реєстрація у встановленому законом порядку місця проживання/перебування підтверджується вичерпним переліком документів, зокрема, паспортом громадянина України.

Отже, чинним законодавством передбачено чіткі вимоги до реєстрації особою місця свого проживання чи перебування, та передбачено документи, які підтверджують таку реєстрацію, що для застосування положень ч. 1 ст. 25 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає можливість визначення підсудності справи за вибором позивача, необхідною умовою є саме наявність зареєстрованого місця проживання чи перебування позивача. При цьому місце проживання чи перебування фізичної особи має бути зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Наведеною нормою не передбачено можливості звернення до суду з позовом за фактичним місцем проживання позивача чи відповідача, не зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до поданої позовної заяви місцезнаходженням позивача є наступна адреса: АДРЕСА_1 .

При цьому, позивачем сторінки паспорту щодо місця його реєстраціїї суду не надано.

Натомість до позовної заяви додано копію довідки Дружбівської міської ради Шосткинського району Сумської області від 26.05.2023 року № 118, відповідно до якої, ОСОБА_1 фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , з 23.12.2022 року по цей час без місця реєстрації.

З метою визначення підсудності та встановлення місця реєстрації позивача у справі, судом першої інстанції зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно відповіді №131245 від 28.06.2023, місцем реєстрації ОСОБА_1 в Єдиному державному демографічному реєстрі зазначено: АДРЕСА_3 .

У договорі про надання правничої допомоги (юридичних послуг) від 29.05.2023 року адресу ОСОБА_1 також вказано - АДРЕСА_3 .

Крім того, з листа Інституту Державного управління та наукових досліджень з цивільного захисту від 09.05.2023 року № 94-903/9409 щодо оформлення оновленої довідки, встановлено, що даний лист направлений ОСОБА_1 на адресу - АДРЕСА_4 .

Також у даній позовній заяві зазначено місцезнаходження відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивачем до матеріалів позовної заяви не надано витягу з реєстру територіальної громади про його зареєстроване місце проживання.

Колегія суддів зазначає, що норма статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає право вибора позивача адміністративного суду при оскарженні дій (безіяльності, рішень) суб`єктів владних повноважень, саме за зареєстрованим місцем його проживання, а не знаходження, тоді як, довідка Дружбівської міської ради Шосткинського району Сумської області від 26.05.2023 року № 118 вказаних вимог не підтверджує.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивач не обмежений у своєму праві бути зареєстрованим як внутрішньо переміщена особа із проведенням відповідної реєстрації у межах вимог передбачених Законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що дана позовна заява за правилами територіальної підсудності не підсудна Сумському окружному адміністративному суду, та повинна вирішуватись окружним адміністративним судом, за правилами визначення підсудності, встановленими статтею 25 Кодексу адміністративного судочинства України, територіальна юрисдикція якого поширюється на м. Київ.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, з урахуванням ч. 1 ст. 25, п. 2 ч. 1 ст. 29 Кодексу адміністративного судочинства України, задля захисту інтересів позивача, необхідно передати дану справу на розгляд до Київському окружному адміністративному суду.

Відповідно до частини 8 статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку що у даному випадку подання позивачем позову до Сумського окружного адміністративного суду за правилами територіальної підсудності без надання належних і допустимих доказів наявності у позивача зареєстрованого в порядку, визначеному чинним законодавством, зареєстрованого місця проживання (перебування) на території Сумської області порушує вказану гарантію та унеможливлює прийняття судом, до якого звернувся позивач, правосудного рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду зробити вірний висновок про наявність підстав для передачі справи за належною підсудністю.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Колегія суддів, переглянувши ухвалу суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті останньої, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 по справі № 480/6519/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді С.С. Рєзнікова Л.В. Мельнікова