Справа № 520/21579/23
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 р. № 520/21579/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (юридична адреса: Майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, місто Харків, 61022, ) про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (місцезнаходження: вул. 28 армії, 6, м. Херсон, 73036, ) призначити пенсію за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з моменту її звернення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішення відповідача є протиправним та суперечить нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та порушує її право на пенсію.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачам надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачам, що підтверджується матеріалами справи.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 13.09.2023 до канцелярії Харківського окружного адміністративного суду надано клопотання, в якому він просить залучити як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, оскільки рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 приймало саме це управління.

Ухвалою суду від 19.09.2023 клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про залучення співвідповідача у справі - задоволено. Залучено як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (вул. Кравчука, 22в, м. Луцьк, 43026, Волинська область, ) до участі у розгляді адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Встановлено строк Головному управлінню Пенсійного фонду України у Волинській області - п`ятнадцять днів з дня отримання зазначеної ухвали для подання до суду відзиву на адміністративний позов.

Позов з додатками було надіслано відповідачу на електронну адресу, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, ухвала від 19.09.2023 про залучення співвідповідача була доставлена Головному управлінню Пенсійного фонду України у Волинській області через підсистему "Електронний суд" 05.10.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, який міститься в матеріалах справи.

Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористалися. Відповідні документи у встановлений строк до суду не надходили.

Згідно ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26.02.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за місцем своєї реєстрації із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На початку березня 2023 року з інформації на веб-порталі УПФУ позивач дізналась, що 06 березня 2023 року надійшло повідомлення про відмову у призначенні пенсії.

Дізнавшись про відмову у призначенні пенсії, позивач зателефонувала на гарячу телефонну лінію УПФУ, де їй повідомили, що до стажу за вислугу років не зарахований період роботи у Каїрському будинку-інтернаті.

Проте, відповідно до записів трудової книжки позивача, вона 01.07.1989 прийнята на роботу у Каїрський будинок-інтернат на посаду кухонного робітника, де працює до теперішнього часу.

Так, згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 04.01.1984, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 01.07.1989 прийнята на посаду кухонного працівника Каїрського будинку-інтернату.

20.11.1990 переведена на посаду санітарки-роздатчиці.

10.11.1994 переведена на посаду молодшого медичного працівника.

01.07.2000 на підставі наказу обласного управління соцзахисту населення найменування посади замінено на "молодша медична сестра" (палатна).

22.12.2000 згідно Свідоцтва про державну реєстрацію перейменовано назву на Каїрський психоневрологічний будинок-інтернат.

13.11.2007 змінено найменування на комунальний заклад Херсонської обласної ради "Каїрський психоневрологічний будинок-інтернат".

31.12.2008 змінено найменування посади на "молодша медична сестра по догляду за хворими" палатна код 5132.

В матеріалах справи міститься рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у призначенні пенсії №47 від 03.03.2023, в якому зазначено, що звернення гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 26.02.2023 (через Веб портал) на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування розглянуто.

Встановлено, що заявниця працює.

Пунктом 2-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон) визначено, що особам, які на день набрання чинності Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54, 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України: Про пенсійне забезпечення. Пенсія за вислугу років призначається після звільнення з роботи, що дає право на цю пенсію.

Пунктом е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, зі змінами, внесеними законами України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213-V111, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911-VI11 було передбачено окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років з дотриманням певних умов, зокрема медичні працівники, за наявності спеціального стажу:

- 25 років - на 01.04.2015;

- 25 років 6 місяців - на 01.01.2016;

- 26 років 6 місяців - на 10.10.2017.

Згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, копія свідоцтва про народження дитини), страховий стаж складає 35 років 1 місяць 25 днів.

До страхового стажу зараховано всі періоди роботи згідно поданих документів. До стажу за вислугу років не зараховано періоди роботи на посаді молодшої медичної сестри психоневрологічного будинку-інтернату згідно записів трудової книжки, оскільки в переліку посад згідно Постанови КМУ № 909 від 04.11.1993 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (зі змінами) посада молодшої медичної сестри відсутня.

Прийняте рішення: відмовити гр. ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років, в зв`язку з тим, що посада молодшої медичної сестри не передбачена переліком посад згідно Постанови КМУ № 909 від 04.11.1993 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (зі змінами).

Позивачка, не погодившись із вищевказаним рішенням відповідача, звернулася до суду з даним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII (надалі по тексту - Закон №1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту - Закон №1058-IV).

Згідно вимог ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Так, в силу вимог ст. 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Статтею 52 Закону №1788-ХІІ обумовлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я відповідно до пункту "е" статті 55 цього Закону.

Як визначено п. "е" ст. 55 Закону №1788-ХІІ (в редакції Закону до 01.04.2015) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Законом України від 02.03.2015 за №213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (надалі по тексту - Закон №213-VІІІ) статтю 55 Закону №1788-ХІІ викладено у новій редакції, у тому числі і пункт "е", за змістом якого право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Ці зміни набрали чинності з 01.04.2015.

Законом України від 24 грудня 2015 року за №911-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (набрав чинності 01 січня 2016 року; надалі по тексту - Закон №911-VІІІ) у п. "е" ст.55 Закону №1788-ХІІ в абзаці першому слова "незалежно від віку" замінено словами та цифрами "після досягнення 55 років". Також пункт доповнено абзацами дванадцятим - двадцять п`ятим, які визначають умови виходу на пенсію за вислугу років до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 за №2-р/2019 у справі №1-13/2018 (1844/16, 3011/16) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п. "а" ст. 54, ст. 55 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними законами №213-VIII, №911-VIII.

Пунктом 2 Рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 за №2-р/2019 встановлено, що положення п. "а" ст. 54, ст. 55 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними законами №213-VIII, №911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як наслідок, приведена норма ст. 55 Закону №1788-XII підлягає застосуванню з 04.06.2019 в редакції, яка діяла до змін внесених законами №213-VIII, №911-VIII, і передбачає право на пенсію за вислугу років працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Разом з тим, Законом України від 03.10.2017 за №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (надалі по тексту - Закон №2148-VIII; набрав чинності 11 жовтня 2017 року) розділ ХV Прикінцеві положення Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV доповнено пунктом 2-1, згідно з яким особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Також Законом №2148-VIII абзац 2 п.16 розділу ХV Прикінцеві положення Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV викладено в такій редакції: "Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії".

Суд зазначає, що вказаною нормою лише збережено гарантії певної категорії осіб, які на день набрання чинності Законом №2148-VIII мають всі підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 55 Закону "Про пенсійне забезпечення".

За таких умов, особа, яка станом на момент звернення до органів пенсійного фонду здобула від 25 до 30 років спеціального стажу роботи має право на обчислення її спеціального стажу відповідно до положень статті 55 Закону №1788-XII в редакції яка діяла до змін, внесених законами №213-VIII, №911-VIII.

Окрім того, зі змісту п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" слідує, що законодавець уповноважив Кабінет Міністрів України визначати перелік робіт, посад у закладах й установах охорони здоров`я, виконання яких зараховується до спеціального стажу, необхідного для набуття права на призначання пенсії за вислугу років за п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 за №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (надалі по тексту - Перелік №909).

Розділом 2 "Охорона здоров`я" Переліку №909 визначено такі посади: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) та заклади і установи: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Відповідно до приміток 1-1, 2 Переліку №909 лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), які працюють у навчальних закладах і установах, перелічених у розділі "1. Освіта", відносяться до числа осіб, що мають право на пенсію за вислугу років. Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Щодо доводів Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, зазначених у рішенні №47 від 03.03.2023, що період роботи позивачки на посаді молодшої медичної сестри психоневрологічного будинку інтернату згідно записів трудової книжки не може бути зарахований до спеціального стажу у зв`язку із відсутністю у Переліку №909 такої посади, суд зазначає наступне.

Переліком №909 визначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

До 1 січня 1992 року питання пенсійного забезпечення було врегульовано Законом СРСР "Про державні пенсії", статтею 58 якого було визначено, що пенсії за вислугу років, встановлені постановами Уряду СРСР для окремих категорій спеціалістів (учителів, медичних працівників, та інших), призначених до введення в дію цього Закону, зберігаються. Раді Міністрів СРСР доручено визначити порядок подальшого призначення та виплати пенсій за вислугу років.

На виконання статті 58 вказаного Закону постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 за №1397 затверджено Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я.

Відповідно до додатку до постанови Ради Міністрів СРСР №1397, а саме розділом ІІ "Лікарі та інші медичні працівники" визначено, що право на призначення пільгової пенсії за вислугу років, також мають наступні працівники: лікарі, зубні лікарі, техніки, фельдшери, помічники лікарів, акушери, масажисти, лаборанти і медичні сестри - всі, незалежно від найменування посад, та дезінфекційні інструктори.

У Національному класифікаторі України ДК 003:2010 "Класифікатор професій", затвердженому наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 р. №327, передбачені професійні назви робіт "молодша медична сестра (санітарка, санітарка - прибиральниця, санітарка - буфетниця та ін.)" та "молодша медична сестра з догляду за хворими" з кодом 5132.

Це означає, що посада, яку обіймала позивач, також підпадає під дію вказаної постанови і дає підстави для обчислення та зарахування спеціального стажу роботи в цій посаді.

Як встановлено судом раніше, згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 04.01.1984, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 01.07.1989 прийнята на посаду кухонного працівника Каїрського будинку-інтернату.

20.11.1990 переведена на посаду санітарки-роздатчиці.

10.11.1994 переведена на посаду молодшого медичного працівника.

01.07.2000 на підставі наказу обласного управління соцзахисту населення найменування посади замінено на "молодша медична сестра" (палатна).

22.12.2000 згідно Свідоцтва про державну реєстрацію перейменовано назву на Каїрський психоневрологічний будинок-інтернат.

13.11.2007 змінено найменування на комунальний заклад Херсонськї обласної ради "Каїрський психоневрологічний будинок-інтернат".

31.12.2008 змінено найменування посади на "молодша медична сестра по догляду за хворими" палатна код 5132.

Отже, на неї розповсюджуються положення постанови Ради Міністрів СРСР №1397 від 17.12.1959 за №1397 щодо пільгового обчислення стажу з 20.11.1990 - дати переведення на посаду санітарки-роздатчиці.

Таким чином, вищевказане дає підстави для висновку, що період роботи позивача з 20.11.1990 на посадах молодшої медичної сестри підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах працівників охорони здоров`я, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідач зобов`язаний включити період роботи позивача з 20.11.1990 молодшою медичною сестрою до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення №47 від 03.03.2023, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області є протиправним, прийнятим всупереч вимог чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню, а належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з моменту її звернення за призначенням пенсії, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. 28 Армії, буд. 6, м. Херсон, 73036, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (вул. Кравчука, 22в, м. Луцьк, 43026, Волинська область, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (вул. Кравчука, 22в, м. Луцьк, 43026, Волинська область, ) про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (місцезнаходження: вул. 28 армії, 6, м. Херсон, 73036, ) призначити пенсію за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з моменту її звернення з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в загальному розмірі 1476 (одна тисяча чотириста сімдесят шість) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області ().

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в загальному розмірі 1476 (одна тисяча чотириста сімдесят шість) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області ().

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Панов М.М.