Справа № 200/17644/21
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 року Справа№200/17644/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності, стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

07 грудня 2021 року (згідно з відбитком поштового штампу на конверті) ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо непроведення з позивачем повного розрахунку на день виключення із списків особового складу військової частини;

стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 10 березня 2021 року по 08 листопада 2021 року в розмірі 72 842, 12 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що при звільненні не виплачено всіх належних позивачеві сум, спір про їх розмір вирішено судом на користь позивача, а тому у нього на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України виникло право на компенсацію за затримку розрахунку при звільненні.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Після усунення недоліків ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

15 листопада 2023 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на очевидну неспівмірність розміру майнових втрат, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, та розміру суми середнього заробітку за час затримки при звільненні.

16 листопада 2023 року позивачем подана заява про те, що відповідь на відзив ним подаватись не буде.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

За наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 09 березня 2021 року № 56 виключено із списків особового складу військової частини ОСОБА_1 з 09 березня 2021 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року у справі № 200/6311/21, яке набрало законної сили 25 жовтня 2021 року, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 11 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року, виходячи із базового місяця - січень 2008 року, а за період з 01 березня 2018 року по 09 березня 2021, виходячи із базового місяця - березень 2018 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

На виконання цього рішення Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України 08 листопада 2021 року виплачено позивачеві індексацію грошового забезпечення у сумі - 72 949, 72 грн, що підтверджується скріншотом з банківського рахунку, листом відповідача від 01 грудня 2021 року № 40/35/12-2080/А3.

Крім того, у вказаному листі відповідачем зазначено про відсутність підстав для виплати середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, тобто виплатити всі суми, що йому належать.

Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті); при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника; якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (частина друга статті).

Вказані норми викладено судом в редакції до внесення змін Законом від 01 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності 19 липня 2022 року, що була чинною на день виплати коштів у сумі 72 949, 72 грн - 08 листопада 2021 року.

Матеріалами справи підтверджується непроведення відповідачем повного розрахунку із позивачем на день звільнення, а тому останній має право на виплату середнього заробітку (грошового забезпечення) за весь час затримки по день фактичного розрахунку відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України, тобто з 10 березня 2021 року (з наступного дня після звільнення) по 08 листопада 2021 року (день фактичного розрахунку).

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 30 квітня 2020 року у справі № 140/2006/19, від 26 листопада 2020 року у справі № 520/1365/2020, від 29 листопада 2021 року у справі № 120/313/20-а, суд наголошує на обов`язку визначення розміру середнього заробітку (грошового забезпечення) за час затримки розрахунку, оскільки в даному випадку, надаючи оцінку застосуванню статті 117 Кодексу законів про працю України, є органом, який виносить рішення по суті спору.

Обчислення середнього заробітку працівників здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок № 100).

За змістом абзацу 3 пункту 2 розділу ІІ Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. [...].

Оскільки ОСОБА_1 звільнено з військової служби 09 березня 2021 року, то при обчисленні середньомісячного грошового забезпечення врахуванню підлягають виплати за січень, лютий 2021 року, які передують події, з якою пов`язана відповідна виплата (звільнення).

Згідно з відомостями довідки відповідача від 30 листопада 2021 року № 531 розмір грошового забезпечення позивача у січні 2021 року становив 11 880 грн, у лютому 2021 року - 11 880 грн, сумарно 23 760 грн. Середньоденне грошове забезпечення складало 402, 71 грн.

За правилом пункту 5 розділу ІV Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Реченням 2 абзацу 1 пункту 8 розділу ІV Порядку № 100 встановлено, що […] cередньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Отже, середньоденний розмір грошового забезпечення позивача становить 402, 71 грн (23 760 грн /59 календарний день).

Реченням 1 абзацу 1 пункту 8 розділу ІV Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

З огляду на ці положення законодавства визначення розміру середнього грошового забезпечення позивача за час затримки розрахунку при звільненні здійснюється судом виходячи з числа календарних днів, кількість яких за період з 10 березня 2021 року (з наступного дня після звільнення) по 08 листопада 2021 року (день фактичного розрахунку) становить 244 дні.

Отже, розмір середнього грошового забезпечення позивача за час затримки розрахунку при звільненні становить 98 261, 24 грн (402, 71 грн х 244 дні).

Слід зазначити, що, визначаючи у позові період з 10 березня 2021 року по 08 листопада 2021 року, позивач неправильно обчислює загальну кількість календарних днів за цей період 298, що призвело до помилкового визначення розміру середнього грошового забезпечення.

З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності за статтею 117 Кодексу законів про працю України підлягає врахуванню правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 30 листопада 2020 року у справі № 480/3105/19, відповідно до якої розмір відповідальності повинен бути пропорційним розміру невиплачених сум з урахуванням того, що всі належні при звільненні суми становлять сто відсотків, стільки ж відсотків становить розмір середнього заробітку. Залежно від розміру невиплачених звільненому працівникові сум прямо пропорційно належить виплаті розмір середнього заробітку, однак за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з відомостями платіжного доручення від 10 березня 2021 року № 438 позивачеві при звільненні 11 січня 2021 року перераховано 70 273, 64 грн грошового забезпечення та компенсації за неотримане речове майно.

Суд наголошує, що стаття 116 Кодексу законів про працю України не встановлює конкретні види виплат, які роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові в день його звільнення, а тому суми, які не є складовими грошового забезпечення (зокрема, компенсація за неотримане речове майно), але несвоєчасно виплачені, не впливають на правильність висновків щодо необхідності застосування вказаної норми, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 09 липня 2020 року у справі № 320/6659/18.

З урахуванням виплаченої 08 листопада 2021 року суми в розмірі 72 949, 72 грн відповідач повинен був виплатити 143 223, 36 грн (70 273, 64 грн + 72 949, 72 грн).

Процентна частка виплачених 08 листопада 2021 року сум складає 51 % (72 949, 72 грн/143 223, 36 грн х 100%).

Отже, пропорційний розмір середнього грошового забезпечення позивача за час затримки розрахунку при звільненні становить 50 113, 23 грн (98 261, 24 грн х 51%/100%).

Разом з цим у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 Великою Палатою Верховного Суду, з огляду не лише на принцип пропорційності, а й розумності та справедливості, зроблено висновок, що суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого Кодексу законів про працю України, враховуючи наступні критерії: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення законодавством, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Таким чином, враховуючи співмірність розміру майнових втрат, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, та розміру суми середнього заробітку за час затримки при звільненні, ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, суд вважає за необхідне визначити розмір відшкодування, виходячи з розумного та справедливого балансу між інтересами позивача та відповідача, в загальній сумі 25 000 грн.

Предмет спору стосується бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачеві середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, тому відсутні підстави для задоволення позовної вимоги шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо непроведення з позивачем на день виключення зі списків особового складу частини повного розрахунку.

Враховуючи визначення судом розміру середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, суд вважає, що належним, достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача є стягнення з відповідача на його користь середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні з 10 березня 2021 року по 08 листопада 2021 року в розмірі 25 000 грн. В іншій частині позову слід відмовити.

Відповідно до речення 1 частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності, стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні з 10 березня 2021 року по 08 листопада 2021 року в розмірі 25 000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Повідомлення учасників справи здійснюється через електронну пошту, у тому числі неофіційну, виходячи з презумпції обізнаності (особа, яка, звертаючись до суду, в заяві, або по суті справи, або в заяві з процесуальних питань вказала свою електронну пошту, яка не є офіційною, то вона погоджується на отримання повідомлення саме на цю електронну пошту і має цікавитись, чи отримала лист, чи ні), або через систему «Електронний суд».

Учасник судового процесу, який не має електронного кабінету, повинен виконати вимоги частини другої статті 129 КАС України та за допомогою електронної пошти (телефону) негайно підтвердити суду про отримання судового повідомлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо через суд апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20 листопада 2023 року.

Суддя Ю.М. Льговська