Справа № 420/22644/23
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Харченко Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 19.07.2023 р. № 63 «Про відмову у призначенні пенсії»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до страхового стажу наступні періоди роботи: з 01.09.1982 p. по 19.03.1987 р. в ресторані «Море» (в 01.12.1986 р. Трест громадського харчування Приморського району об`єднання № 7); з 25.03.1987 р. по 28.05.1987 р. в Об`єднанні «Одесаплодовочгосп» Консервний завод «Іллічівський»; з 02.06.1987 р. по 04.08.1999 р. в КП «Одеський міський ломбард»; з 01.03.2020 p. по 31.05.2020 p.; з 01.01.2021 p. по 31.01.2021 p.; з 01.04.2021 p. по 30.04.2021 p.; з 01.02.2022 p. по 30.06.2020 p. в СПД ОСОБА_2 , та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня досягнення 60 річчя, тобто з 13.07.2023 p.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 19.07.2023 вона звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення пенсії за віком. Проте, 19.07.2023 ОСОБА_1 отримала рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 63 про відмову в призначенні пенсії, з огляду на те, що до страхового стажу не враховано періоди роботи починаючи з 01.09.1982 p., оскільки на титульній сторінці трудової книжки, підстави зміни дати народження внесено та не засвідчено печаткою, що є порушеннями вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. ОСОБА_1 зазначила, що вона як найманий працівник не може нести відповідальності за ту чи іншу неповноту або неправильність того чи іншого запису в трудовій книжці. Отже, вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області протиправними, та такими, що суперечать чинному законодавству України, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву (вхід. № ЕП/37022/23 від 15.09.2023 р.), зазначаючи, зокрема, що на момент звернення вік позивачки складав 60 років. Необхідний страховий стаж статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 30 років. Страховий стаж відповідно до наданих документів позивачки становить 18 років 11 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано: - згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 28.08.1982р. (в даті заповнення документу неможливо визначити місяць), оскільки на титульній сторінці документу, підстави зміни дати народження внесено та не засвідчено печаткою, що є порушеннями вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Позивач матиме право на пенсійну виплату, згідно підтверджених документів 14.07.2028 року. Отже дії органів Пенсійного фонду України щодо відмови в призначенні позивачці пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є законними та обґрунтованими.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/22644/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

19.07.2023 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до вимог Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV.

19.07.2023, на підставі заяви, та наданих документів, Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області винесено рішення № 63 про відмову у призначенні пенсії.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.09.1982 p.-19.03.1987 р.; з 25.03.1987 р.-28.05.1987 р.; з 02.06.1987 р.-04.08.1999 р.; з 01.03.2020 p. -31.05.2020 p.; з 01.01.2021 p.-31.01.2021 p.; з 01.04.2021 p.-30.04.2021 p.; з 01.02.2022 p.- 30.06.2020 p в СПД ОСОБА_2 , та зазначено, що згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 28.08.1982р. (в даті заповнення документу неможливо визначити місяць), оскільки на титульній сторінці документу, підстави зміни дати народження внесено та не засвідчено печаткою, що є порушеннями вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Не погоджуючись із Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії, позивач звернулась до суду із даною позовною заявою.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи чинного законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України Про пенсійне забезпечення та Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Закон України Про пенсійне забезпечення №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно з приписами ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 28.08.1982 р. ОСОБА_1 :

з 01.09.1982 p. по 19.03.1987 р. працювала кондитером в ресторані «Море» (в 01.12.1986 р. Трест громадського харчування Приморського району об`єднання № 7);

з 25.03.1987 р. по 28.05.1987 р. працювала кондитером IV розряду в Об`єднанні «Одесаплодовочгосп» Консервний завод «Іллічівський»;

з 02.06.1987 р. по 04.08.1999 р. працювала на посаді кладовщика в КП «Одеський міський ломбард»;

з 01.03.2020 p.-31.05.2020 p.; з 01.01.2021 p.-31.01.2021 p.; з 01.04.2021 p.-30.04.2021 p.; з 01.02.2022 p.-30.06.2020 p. працювала продавцем ювелірних виробів в СПД ОСОБА_2 .

Судом, також, встановлено, що на титульній сторінці трудової книжки НОМЕР_2 зазначено, що дата народження ОСОБА_1 дописана на підставі паспорта НОМЕР_3 від 15.04.2014 р. Приморським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області, та проставлено підпис бухгалтера підприємства, ОСОБА_3 . До внесення відповідних записів до трудової книжки ОСОБА_1 , у графі дата народження було зазначено лише « 1963» При цьому, відповідний запис, щодо внесення до даних щодо дати народження числа та місяця, не завірено печаткою підприємства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки аби відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Згідно з п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, надання інших документів, окрім трудової книжки, для підтвердження трудового стажу з метою призначення пенсії здійснюється виключно у випадку, якщо в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Постановою Держкомтруда СРСР 20.06.1974 №162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (далі - Інструкція №162), яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Згідно з абзацами 2, 3 пункту 2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Абзацом 1 пункту 2.10 Інструкції №162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Згідно з пунктом 2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Аналогічні вимоги закріплені в Інструкції №58.

Зміст викладених норм свідчить про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Отже, всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб.

Зокрема, як зясовано судом, та зазначено вище, Рішення про відмову позивачеві в призначенні пенсії № 63 прийнято, у зв`язку з тим, що згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 28.08.1982р. (в даті заповнення документу неможливо визначити місяць), оскільки на титульній сторінці документу, підстави зміни дати народження внесено та не засвідчено печаткою, що є порушеннями вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Натомість, суд акцентує, що позивач ОСОБА_1 , як особа, на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачі трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, і, як наслідок, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії зі зміни страхового стражу, набутого до 01.07.2000, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Наведене, у тому числі, узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у Постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому, працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

До того ж, відповідач не врахував, що не усі недоліки записів (заповнення) у трудовій книжці можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, в якій зазначено, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Таким чином, право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, а відтак, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області протиправно відмовило у призначенні пенсії ОСОБА_4 .

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 , та відповідно наявності законодавчо передбачених підстав для їх задоволення, шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 19.07.2023 р. № 63 «Про відмову у призначенні пенсії», та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до страхового стажу наступні періоди роботи: з 01.09.1982 p. по 19.03.1987 р. в ресторані «Море» (в 01.12.1986 р. Трест громадського харчування Приморського району об`єднання № 7); з 25.03.1987 р. по 28.05.1987 р. в Об`єднанні «Одесаплодовочгосп» Консервний завод «Іллічівський»; з 02.06.1987 р. по 04.08.1999 р. в КП «Одеський міський ломбард»; з 01.03.2020 p. по 31.05.2020 p.; з 01.01.2021 p. по 31.01.2021 p.; з 01.04.2021 p. по 30.04.2021 p.; з 01.02.2022 p. по 30.06.2020 p. в СПД ОСОБА_2 .

При цьому, суд зазначає, що з урахуванням вище окресленого, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня досягнення 60-річчя.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню, з вище окреслених підстав.

Керуючись статтями 2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 19.07.2023 р. № 63 «Про відмову у призначенні пенсії».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи: з 01.09.1982 p. по 19.03.1987 р. в ресторані «Море» (в 01.12.1986 р. Трест громадського харчування Приморського району об`єднання № 7); з 25.03.1987 р. по 28.05.1987 р. в Об`єднанні «Одесаплодовочгосп» Консервний завод «Іллічівський»; з 02.06.1987 р. по 04.08.1999 р. в КП «Одеський міський ломбард»; з 01.03.2020 p. по 31.05.2020 p.; з 01.01.2021 p. по 31.01.2021 p.; з 01.04.2021 p. по 30.04.2021 p.; з 01.02.2022 p. по 30.06.2020 p. в СПД ОСОБА_2 , та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня досягнення 60 річчя, тобто з 13.07.2023 p.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Ю.В. Харченко