Справа № 440/15517/23
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/15517/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/15517/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

11.10.2023 ОСОБА_1 направила до Полтавського окружного адміністративного суду позов, що заявлений до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - ГУПФ), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача з приводу відмови у призначенні їй пенсії за віком, зобов`язавши при цьому ГУПФ призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати України за 2020-2022 роки (п. 1 ст. 40 КЗпП) з 08.08.2023.

В якості підстави для звернення до суду заявниця вказує на протиправну, як на її думку, поведінку відповідача, який замість того, щоб призначити позивачу пенсію за віком у зв`язку з досягненням нею у 2023 році пенсійного віку, протиправно здійснив переведення на таку пенсію, що в результаті призвело до позбавлення позивача права на призначення пенсії за віком, яка має бути більшою за розміром, оскільки під час її розрахунку мають застосовуватися показники середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

У наданому до суду відзиві на позов представник ГУПФ просить у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на їх необґрунтованість. Вказує, що право на призначення пенсії ОСОБА_1 використала у 2012 році, тому для застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2020-2022 роки немає правових підстав.

Розгляд справи здійснюється судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУПФ, де з 03.09.2012 отримувала пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З досягненням 29.07.2023 пенсійного віку позивач 08.08.2023 звернулася через Лубенське ОУПФ із заявою, в якій висловила бажання перейти на пенсію за віком з використанням середньої заробітної плати за 2020-2022 роки.

Рішенням ГУПФ від 21.08.2023 №44 позивачу здійснено перерахунок пенсії з переведенням на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При проведенні перерахунку пенсії застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки на рівні 3784,35 грн та проіндексований до рівня 7405,03 грн, внаслідок чого розмір пенсії склав 3913,23 грн.

29.08.2023 до ГУПФ надійшла скарга ОСОБА_1 , яка дізналася, що замість призначення пенсії за віком їй було перераховано таку із застосуванням показника заробітної плати по Україні 7407,03 грн замість 12 236,71 грн - середньої заробітної плати за три останні роки 2020-2022. Просила виправити помилку та призначити їй пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три останні роки 2020-2022 - 12 236,71 грн.

У відповідь листом ГУПФ від 11.09.2023 №20156-19774/І-02/8-1600/23 скаржницю поінформовано про те, що їй первинно призначено пенсію за вислугу років згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення" з 03.09.2012. 08.08.2023 ОСОБА_1 звернулася із заявою про переведення на пенсію за віком згідно із Законом №1058. За результатом розгляду заяви ОСОБА_1 з 08.08.2023 переведено на пенсію за віком згідно із Законом №1058. Оскільки ОСОБА_1 з 2012 є отримувачем пенсії, розрахунок пенсії з 08.08.2023 здійснено із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (п. 4.3 Прикінцевих положень Закону №1058), та проіндексований згідно з вимогами ч. 2 ст. 42 Закону №1058. Вказаний показник становить 7405,03 грн. Підстав для застосування показника середньої заробітної плати за 2020-2022 (12236,71 грн) при переведенні у 2023 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком немає, оскільки це суперечить статті 45 Закону.

Позивач, вважаючи рішення про відмову в призначенні пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три останні роки 2020-2022 протиправним, звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи позов по суті, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону №1058-ІV, пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Положеннями частини першої статті 9 Закону №1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону №1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з приписами частини 2 статті 40 Закону №1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить на користь висновку про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV визначено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший.

Відтак, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Отже, у випадку коли особі було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Верховний Суд України у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№ 21-6331а15) висловив правову позицію стосовно того, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно з ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV. Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі №876/5312/17.

Як свідчать матеріали цієї адміністративної справи, у 2012 році позивачу була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV позивач у 2023 році звернулася вперше.

Таким чином, отримуючи пенсію за вислугу років, позивач не користувалася жодним із видів пенсій, встановлених Законом №1058-ІV, а тому, звернувшись до пенсійного органу із заявою від 08.08.2023 про призначення пенсії за віком, позивач використала право на призначення пенсії в солідарній системі відповідно до Закону №1058-ІV вперше, та перейшла з одного виду пенсії на інший.

Відмовляючи позивачу в обчисленні пенсії за віком згідно з частиною 2 статті 40 Закону №1058-IV з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020, 2021 та 2022 роки, відповідач помилково ототожнює поняття "переведення на інший вид пенсії" та "призначення пенсії", внаслідок чого в розрахунку пенсії з 08.08.2023 відповідачем неправомірно враховані показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні не за той період, як це має бути для пенсії, яка призначена вперше відповідно до Закону №1058-IV.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у застосуванні при обчисленні пенсії згідно із Законом №1058-IV середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020, 2021 та 2022 роки, тобто показника середньої заробітної плати, який має враховуватися за три останні календарні роки, що передують року призначення пенсії за Законом №1058-IV.

Як встановлено вище, позивач вже отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 08.08.2023. Відтак позовна вимога щодо зобов`язання ГУПФ призначити з цієї дати ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати України за 2020-2022 роки є недоцільною.

З огляду на це суд, обираючи належний спосіб відновлення порушеного права позивача, вважає за необхідне визнати протиправними дії ГУПФ щодо застосування при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 з 08.08.2023 показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки, у зв`язку з чим зобов`язує ГУПФ перерахувати і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2020-2022 роки, починаючи з 08.08.2023.

Відтак позов у цілому належить задовольнити частково.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом надала квитанцію до платіжної інструкції АТ КБ "Приватбанк" від 10.10.2023 №0.0..1 про сплату судового збору на загальну суму 2147,20 грн.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 139 КАС України, на користь позивача слід стягнути половину від необхідного судового збору 1073,60 грн, який позивач мала сплатити при зверненні до суду з даним позовом, тобто 536,80 грн, за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ.

У свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Таким чином, надмірно сплачений за подання позовної заяви у цій справі судовий збір у розмірі 1073,60 грн належить повернути позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо застосування при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 з 08.08.2023 показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2020-2022 роки, починаючи з 08.08.2023.

В решті вимог - позов залишити без задоволення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області частину судових витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Повернути ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України частину судового збору у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп, як надміру сплачений відповідно до квитанції до платіжної інструкції АТ КБ "Приватбанк" від 10.10.2023 №0.0..1.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, 36014).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун