Справа № 489/6706/23
Суддя: Костюченко Г. С.
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/6706/23
Провадження № 2-а/489/101/23
РІШЕННЯ

Іменем України

22 листопада 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Костюченко Г.С.,

із секретарем судового засідання Ревицькою Р.В.,

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Григоращенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інгульського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови № 589 від 17.10.2023 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача, в якому просить постанову № 589 за справою про адміністративне правопорушення від 17.10.2023 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення - штрафу в розмірі 5100 грн. Визнати протиправною та скасувати.

В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 будучі військовозобов`язаним, перебуває на обліку в Інгульському РТЦК СП та якому 27 вересня 2017 року було видано мобілізаційне розпорядження. Однак в порушення ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ОСОБА_1 не прибув до Інгульського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Таким чином вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП, з чим позивач не погоджується. Так, позивач дійсно є військовозобовязаним, працює з 23.10.2021 на посаді начальника юридичного відділу ДП «АМПУ», що є підприємством критичної інфраструктури та має бути заброноьваним.

Крім того порушені строки притягненя доадміністративної відповідальності, порушені строки розгляду справи, дата постанови зазначено як «17.10.2023», тоді як фактично постанова виносилась 19.10.2023. Також позивач зазначає, що було прияняте рішення про накладення штрафу у максимальному розмірі а сааме 5100 грн. без обгрунтування зстосування саме цього покарання. Також позивач вказував, що посадова особа, яка складала протокол від 19.10.2023 не мала таких повноважень.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить в задоволенні позову відмовити повністю, постанову № 589 від 17.10.2023 року Інгульського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, залишити без змін, зазначаючи, що ОСОБА_1 здійснив правопорушення, доводи позивача є необґрунтованими, зазначення дати в постанові «17.10.2023» є технічною помилкою, оскільки протокол було складено фактично 19.10.2023 постанова була винесена 19.10.2023, при отриманні копії постанови позивач зазначив,що копію постанови від 19.10.2023 отримав. Заначення дати постанови 17.10.2023 є технічною помилкою та не може бути покладено в основу прийняття рішення про її скасування.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2023 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Костюченко Г.С.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва Костюченко Г.С. від 30.10.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просв скасувати Постанову № 589 від 17.10.2023 р. Пояснив суду, що дійсно в порушення ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не прибув до Інгульського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оскільки йому так порадив начальник.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, вважає позовні вимоги неогрунтованими.

З`ясувавши обставини, вислухавши сторін та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Відповідно до Постанови № 589 від 17.010.2023 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 ч.2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну подготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двухсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 3 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.

Відповідно до тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку, має військову спеціальність стрілець та зарахований у запас 28.11.2007.

Інгульським РТЦК СП 27 вересня 2017 року було видано мобілізаційне розпорядження. Однак в порушення ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ОСОБА_1 не прибув до Інгульського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до вимог ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який станом на теперішній час продовжено.

Згідно Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 постановлено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до положень ст. 1 ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно з 24.02.2022 в Україні діє особливий період.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання ухвали суду відповідачем до матеріалів справи долучено копії адміністративних матеріалів на підставі яких було винесено Постанову № 589 від 17.10.2023 року.

Судом встановлено, що не заперечувалось сторонами по справі, позивач прибув до Інгульського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки 19.10.2023 та був притягнутий до адміністративної відповідальності саме 19.10.2023. Позивач не заперечував, що дійсно розгляд адміністративної справи проводився 19.10.2023, в постанові наявний підпис позивача про отримання постанови складеної 19.10.2023. Таким чином, наявна технічна помилка в зазначенні дати складання постанови, що не впливає на суть прийнятого рішення за наслідками розгляду адміністративної справи.

Крім того представником відповідача був наданий наказ № 69 від 06.09.2023 про внесення змін до наказу начальника Інгульському РТЦК СП від 28.12.2022 № 110 про встанвлення переліку посадових осіб, уповноважених складати протоколи за вчинені адміністративні правопорушення в межах компетенції ТРЦК та СП, в зазначеному переліку наявний старший солдат ОСОБА_2 , який склав протокол про адміністративне правопорушення від 19.10.2023 відносно позивача ОСОБА_1 , тобто уповноваженою особою.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи обставини справи та досліджені матеріали, суд приходить до висновку про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Посилання позивча на порушення строків притягненя до адміністративної відповідальності не заслуговують на увагу, оскільки адміністративне стягнення було накладено з дотриманням вимог ст. 38 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині встанвлення факту неправомірного притягнення до адміністративної відповідальності є безпідставними і необґрунтованими та в їх задоволенні необхідно відмовити.

Разом з тим, суд зазначає, що санкція ч. 2 ст.210-1 КУпАП передбачає накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, проте на позивача був накладений максимальний штраф у розмірі 5100 грн.

Згідно ч.1 ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на час винесення оскаржуваної постанови посадова особа відповідача не врахувала попередню поведінку позивача, та притягнула його до адміністративної відповідальності із застосуванням максимального штрафу.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин суд змінює захід стягнення, визначений у постанові про адміністративне правопорушення № 589 від 17.10.2023 року, з накладенням на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400 грн.

Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Інгульського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови № 589 від 17.10.2023 року задовольнити частково.

Змінити захід стягнення, визначений у постанові про адміністративне правопорушення № 589 від 17.10.2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Інгульський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, адреса: м. Миколаїв, пр. Миру, 24-А, .

Повний текст рішення складено 22.11.2023 року.

Суддя Г.С. Костюченко