Справа № 360/1322/23
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

21 листопада 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/1322/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши матеріали позовної заяви адвоката Аніщенко Катерини Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2023 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла сформована в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» 02 листопада 2023 року позовна заява адвоката Аніщенко Катерини Михайлівни (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач), в якій представник позивача просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо припинення з 15 червня 2016 року нарахування та виплати пенсійного забезпечення ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсійного забезпечення відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 15 червня 2016 року;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, які полягають у відмові здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 15 червня 2016 року з урахуванням всіх складових грошового забезпечення.

Ухвалою від 06 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу (представнику позивача) протягом 10-ти (десяти) календарних днів з дати отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника) позовної заяви, оформленої з дотриманням вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), з доказами її надіслання до електронного кабінету відповідача, заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду, документа про сплату судового збору у розмірі 858,88 грн та довідки про зареєстроване місце проживання позивача.

16 листопада 2023 року від представника позивача через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» за вхідними реєстраційними №№ 10531/2023, 10532/2023 надійшли клопотання від 15 листопада 2023 року б/н про усунення недоліків, додатком до яких серед іншого є уточнена позовна заява від 15 листопада 2023 року б/н і квитанція від 13 листопада 2023 року ПН № 55 про сплату судового збору у розмірі 858,88 грн, та заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду від 15 листопада 2023 року відповідно.

В обґрунтування заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду представник позивача зазначила, що частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. На цій підставі можна зробити висновок, що КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків (можливість поділу строків звернення до адміністративного суду на загальні та спеціальні). При цьому, зважаючи на особливий характер соціальних прав, необхідно вважати, що у справах, пов`язаних з їх захистом, належить застосовувати спеціальні строки.

Так, відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Нормою частини третьої статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, зокрема, органів та підрозділів цивільного захисту, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється.

Представник позивача зауважив, що відповідно до приписів статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсіонерам з числа осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на службу до органів та підрозділів цивільного захисту виплата пенсій на час їх служби припиняється.

Позивач не має юридичної освіти та не був обізнаний про обставини, що передбачені частиною третьою статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до яких можливе відновлення пенсії. Тому тільки після консультації з адвокатом йому були роз`ясненні підстави відновлення виплати пенсії.

Окрім цього, у відповідь на звернення ОСОБА_1 листом від 22 серпня 2023 року № 31730-32392/П-03/8-2800/23 позивача повідомлено, що для вирішення питання поновлення виплати пенсії слід надати документи щодо укладення нового контракту на проходження служби цивільного захисту відповідно до приписів частини третьої статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Надалі ОСОБА_1 відповідно до наданих йому роз`яснень надіслано контракт від 15 червня 2019 року № 91/19 про проходження служби цивільного захисту з Державною службою України з надзвичайних ситуацій, згідно з умовами якого його призначено на посаду начальника чергової зміни ОКЦ ГУ ДСНС України у Луганській області, з метою відновлення виплати пенсії.

Листом віл 27 вересня 2023 року № 36179-37885/П-03/8-2800/23 ОСОБА_1 повідомлено, що виплата пенсії припинена у зв`язку з повторним прийняттям на службу до органів державної служби з надзвичайних ситуацій.

Отже, резюмує представник позивача, спочатку позивачу було роз`яснено дії, відповідно до яких можливе відновлення пенсії з посиланням на норми статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а в подальшому знову ж таки з посиланням на статтю 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та відповідно до наданих документів відмовлено у відновленні виплати пенсії.

Представник позивача вважає, що саме з моменту отримання листа від 27 вересня 2023 року № 36179-37885/П-03/8-2800/23 позивач дізнався про порушення своїх прав, адже попередньо йому було роз`яснено та поінформовано, яких дій необхідно вжити для відновлення виплати пенсії, оскільки Пенсійний фонд України реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Саме листом від 27 вересня 2023 року № 36179-37885/П-03/8-2800/23 у відповідь на звернення позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомило, що виплата пенсії припинена у зв`язку з повторним прийняттям на службу до органів державної служби з надзвичайних ситуацій, надавши вмотивовану відмову у її відновленні та здійсненні перерахунку.

З урахуванням викладеного, представник позивача просить поновити позивачу строк звернення до суду з цим позовом, оскільки вважає, що строк на звернення до суду пропущений з поважних причин, які не залежали від суб`єктивної волі позивача.

Розглянувши клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд вважає, що відсутні підстави для його задоволення з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (частина шоста статті 161 КАС України).

На думку суду, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, за змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 340/1019/19).

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29 жовтня 2020 року у справі № 816/197/18, від 20 жовтня 2020 року у справі № 640/14865/16-а, від 25 лютого 2021 року у справі № 822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20 жовтня 2020 року у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі № 822/1928/18) та дійшла такого правового висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. Водночас триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Отже, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Отже, з дня отримання (неотримання, припинення) пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Частиною першою статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).

КАС України не пов`язує право суду поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості. Відповідно з цим, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Дослідженням позовної заяви та доданих до неї документів судом встановлено, що позивач ставить перед судом питання про протиправне припинення виплати пенсії, поновлення йому виплати пенсії та зобов`язання провести її перерахунок з 15 червня 2016 року.

Не отримуючи з липня 2016 року по теперішній час пенсійні виплати, позивач повинен був дізнатися про припинення виплати пенсії, а отже, й про порушення своїх прав. Таким чином, позивач обізнаний про факт порушення його прав саме з липня 2016 року.

Суд не приймає доводи представника позивача, що лише отримавши лист, яким відповідач відмовив позивачу у поновленні виплати пенсії, позивач дізнався про порушення своїх прав, оскільки отримання останнім листа від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав (у цьому випадку липень 2016 року), а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо позивач без зволікань та протягом розумного строку не вчиняв активних дій щодо поновлення виплати пенсії.

В цьому позові позивач не оскаржує бездіяльність щодо непоновлення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області пенсії з дати звернення з заявою про поновлення пенсії, а оскаржує саме дії щодо припинення виплати пенсії з червня 2016 року (основна позовна вимога). Похідними позовними вимогами, задоволення яких залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги), є вимоги про зобов`язання поновити нарахування та виплату пенсійного забезпечення, починаючи з 15 червня 2016 року, а також вимоги, які стосуються перерахунку пенсії з 15 червня 2016 року з урахуванням всіх складових грошового забезпечення.

Суд не приймає посилання представника позивача на правову позицію стосовно застосування процесуального строку у спорах, пов`язаних із правом особи на соціальний захист, викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду України від 24 квітня 2018 року у справі № 646/6250/17, від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а, від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, від 09 липня 2019 року у справі № 676/1557/16), у постановах Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 635/7878/16, від 30 жовтня 2018 року № 493/1867/17, від 22 січня 2019 року у справі № 201/9987/17, від 22 листопада 2019 року у справі № 1140/3136/18, оскільки такі постанови є нерелевантними до спірних правовідносин, а правова позиція Верховного Суду щодо строку звернення до суду у пенсійних спорах зазнала змін.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а вказано, що питання щодо застосування строків звернення до адміністративного суду, що передує вирішенню спору по суті, слід розмежовувати з питанням щодо застосування строку (періоду), за який проводиться перерахунок пенсії, у разі встановлення судом вини пенсійного органу відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії, яка є тотожною статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що буквальне тлумачення наведеної вище норми права дає підстави вважати, що ці норми стосуються вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини пенсійного органу.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а вказала, що норми статті 87 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення», статті 46 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і статей 51, 55 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Разом з тим, у спірних відносинах відповідні суми пенсій, щодо яких у цій справі заявлені позовні вимоги, пенсійним органом не нараховувались внаслідок припинення виплати пенсії з 15 червня 2016 року, що виключає можливість застосування до таких відносин норм статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки визначені у диспозиції зазначеної статті умови для цього відсутні.

У зв`язку з викладеним, вказані представником позивача в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду від 15 листопада 2023 року б/н підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду (як за основною позовною вимогою, так і за похідними позовними вимогами) визнаються судом неповажними, оскільки такі обставини не можна вважати об`єктивно непереборними, такими, що не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Згідно з пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, позовна заява адвоката Аніщенко Катерини Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії підлягає поверненню внаслідок визнання судом вказаних в заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду неповажними (випадок, передбачений частиною другою статті 123 КАС України).

Керуючись статтею 123, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву адвоката Аніщенко Катерини Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяТ.І. Чернявська