Справа № 300/6391/23
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2023-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" листопада 2023 р. Справа № 300/6391/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Могили А.Б.,
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження заяву адвоката Парфана Т.Д. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у адміністративній справі № 300/6391/23 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Парфан Тарас Дмитрович, до виконавчого комітету Долинської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення моральної шкоди,-
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.11.2023 позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Долинської міської ради від 27.07.2023 №740 "Про внесення змін в рішення виконавчого комітету від 22.07.2022 №468 "Про встановлення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності". В задоволенні решти позову відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Долинської міської ради на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Адвокат Парфан Т.Д. 13.11.2023 звернувся в суд із заявою про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50000 грн.

Заява мотивована тим, що у поданій до суду позовній заяві позивач вказав орієнтовний розмір витрат на правову допомогу і зробив заяву про те, що докази витрат на правову допомогу будуть подані до суду в порядку передбаченому ч.7 ст.139 КАС України. З огляду на це просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 50000 грн.

Відповідач скористався правом подання заперечення щодо заявленого розміру судових витрат, вказав на неспівмірність такого до фактично витраченого часу та докладених зусиль адвокатом.

Відповідно до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Розглянувши подану суду заяву, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом при прийнятті 08.11.2023 рішення суду питання стягнення на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалося.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VІ встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (стаття 134 Кодексу).

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 Кодексу).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 Кодексу).

Згідно з частиною дев`ятою статті 139 Кодексу під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Водночас, незважаючи на те, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, такий, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 Кодексу. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Правова позиція щодо застосування норм права у аналогічних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2023 у справі № 540/2505/19.

На підтвердження факту залучення адвоката і понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50000 грн. суду надано копії договору про надання правничої допомоги від 11.09.2023, укладеного між адвокатом Парфаном Т.Д. та ФОП ОСОБА_1 , додаткової угоди до договору, акту наданих послуг від 09.11.2023 та детального опису наданих послуг (а.с. 57-59). До позовної заяви адвокатом також долучено копію ордеру серії АТ №1018599 від 11.09.2023 (а.с.20).

Відповідно до акту наданих послуг від 09.11.2023 адвокатом у справі №300/6391/23 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 надано наступну правничу допомогу: підготовка позовної заяви вартістю 22000 грн., підготовка відповіді на відзив вартістю 11000 грн., гонорар успіху 17000 грн., разом 50000 грн.

Як уже зазначалося, у цій справі суб`єкт владних повноважень Виконавчий комітет Долинської міської ради подав письмові заперечення щодо заявлених витрат на правову допомогу. Вказав, що їх розмір є завищеним, позаяк підготовка позовної заяви на 4 сторінках та відповіді на відзив на 4 сторінках не вимагала від адвоката затрати значного часу. Що стосується «гонорару успіху», вважає, що такі стягненню з відповідача не підлягають, вказані витрати, як додаткові, повинні бути понесені клієнтом.

Перевіривши обґрунтованість заявлених позивачем до відшкодування витрат у розрізі видів наданих адвокатом послуг, дослідивши й проаналізувавши подане відповідачем заперечення щодо розподілу судових витрат на предмет наявності у ньому обґрунтованих доводів щодо неспівмірності витрат, проаналізувавши надані позивачем документи, фактичний об`єм та якість виконаної адвокатами роботи, складність юридичних питань, які були предметом дослідження в суді, суд вважає заявлений до відшкодування розмір правової допомоги не є розумно обґрунтованим за всіма визначеними у акті наданих послуг складовими професійних правничих послуг.

Що стосується підготовки адміністративного позову вартість якої адвокатом визначено 22000 грн., то суд зазначає, що дана справа не відноситься до категорії справ значної складності, спір у цій справі не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складеного процесуального документу є не значним. Сума гонорару є непропорційною до предмета спору, тож така підлягає зменшенню до 3000 грн.

Заявлені витрати в сумі 11000 грн. за таку послугу, як підготовка відповіді на відзив є також неспівмірними та завищеними, вочевидь, не відповідають складності та змістовності поданому процесуальному документу, адже вказані пояснення, частково вже лягли в обґрунтування позовної заяви. Тому розмір витрат за надану послугу необхідно зменшити до 2000 грн.

Що стосується заявленого "гонорару успіху" у сумі 17000 грн., право на відшкодування якого виникло з моменту ухвалення судом рішення на користь клієнта, як визначено у додатковій угоді від 11.09.2023, суд зазначає наступне.

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення "гонорару успіху" у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат.

До того ж результат та вирішення справи повинен бути безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Як відомо, судовим рішення від 08.11.2023 позовні вимоги задоволено частково. Судом у цій справі відмовлено в частині стягнення моральної шкоди. Підстави позову, які визначені адвокатом, не в повній мірі відповідають підставам, з яких судом задоволено позовні вимоги в частині.

На переконання суду такі витрати у розмірі 17000 грн., не співрозмірні з виконаною адвокатом роботою, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника позивача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені з досягненням успішного результату, а їх відшкодування матиме надмірний характер для сторони відповідача.

Аналізуючи викладене, беручи до уваги положення КАС України, суд дійшов висновку, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, не є пропорційний та завищеним щодо іншої сторони спору.

Крім того, заявлена до відшкодування сума, як «гонорару успіху» у розмірі 17000 грн. є необґрунтованою, ні з часом витраченим адвокатом на супроводження справи, ні з самою складністю справи, ні фактичним змістом наданих послуг, ні зі значенням та правовими наслідками для позивача. Суд вважає розумно обґрунтованими витрати на «гонорар успіху» в розмірі 5000 грн.

Застосувавши принцип співмірності відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, а також фактичний об`єм виконаної роботи та її незначну складність, суд вважає частково обґрунтованими заперечення відповідача на заяву про винесення додаткового рішення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, конкретні обставини справи, приписи ч.5 ст.134 і п.2 ч.9 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, несуттєву складність справи, яка, у свою чергу, не мала публічного інтересу, характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, а також виходячи з критерію розумності, пропорційності та співмірності розподілу витрат на правничу допомогу, суд вважає, що заявлені позивачем витрати (які ще реально не понесені) є неспівмірними та завищеними.

Суд вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок Долинської міської ради в сумі 10000 грн.

З урахуванням викладеного, заява адвоката Парфана Т.Д. про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає до часткового задоволення.

Керуючись статтями 241-246, 250, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву адвоката Парфана Т.Д. про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення в адміністративній справі №300/6391/23.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Долинської міської ради (, проспект Незалежності, 5, м.Долина, Івано-Франківська область) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.