Справа № 200/5107/23
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 року Справа№200/5107/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2023 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період з 28 вересня 2021 року по 30 червня 2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 нараховану заборгованість з пенсії за період з 28 вересня 2021 року по 30 червня 2023 року в розмірі 303 682,52 грн. із здійсненням компенсації втрати частин доходів.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що на виконання судового рішення позивачу призначено пенсію за віком, проте виплата пенсії здійснюється з липня 2023 року у розмірі місячної виплати. При цьому, відповідачем протиправно, всупереч Конституції України, частини першої статті 47 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, не виплачено суму нарахованої пенсії за період з 28 вересня 2021 року по 30 червня 2023 року в розмірі 303 682, 52 грн. Позивач вважає, що його право на отримання нарахованої суми пенсії має бути здійснено із компенсацією втрати частини доходів.

16 жовтня 2023 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив відмовити у задоволені позовних вимог. Відповідач вказав, що Головним управлінням виконано рішення суду та призначено пенсію за віком ОСОБА_1 з 28 вересня 2021 року, починаючи з 1 липня 2023 року виплата пенсії проводиться шляхом включення нарахованого місячного розміру пенсії до сформованої відомості на виплату пенсій з подальшим зарахуванням на поточний рахунок, відкритий в банківській установі АТ «Ощадбанк». При цьому, нарахована доплата згідно рішення суду у сумі 289832,70 грн, як така, що не передбачена бюджетом Пенсійного фонду та потребує додаткового фінансування, буде фактично виплачена після отримання відповідного фінансового ресурсу.

Крім того, відповідач вказав, що позивачем пропущений строк звернення до суду оскільки позовні вимоги стосуються виплати пенсії за період з вересня 2021 року.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та витребувано у відповідача докази у справі.

Ухвалою суду від 10 листопада 2023 року витребувано додаткові докази у відповідача.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 від 22 серпня 1997 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року у справі №200/4689/22, яке набрало законної сили 30 травня 2023 року, вирішено, зокрема зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області , місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) з урахуванням висновків суду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про призначення пенсії від 28.09.2021 року відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 05.11.2014 року по 05.12.2016 року в ТОВ Технологія вугледобичі у якості гірника очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею та з 07.12.2016 року по 04.02.2020 року в ТОВ Укргеосервіс у якості гірника очисного забою 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі.

На виконання вказаного вище рішення, рішенням відповідача від 12 червня 2023 року № 45 призначено пенсію ОСОБА_1 з 28 вересня 2021 року, щомісячний розмір пенсії позивача складає 13849,82 грн., який виплачується щомісячно з 1 липня 2023 року, що підтверджується матеріалами справи та не є спірним між сторонами.

При цьому, нарахована пенсія за період з 28 вересня 2021 року по 30 червня 2023 року в розмірі 303682,52 грн. не виплачена, оскільки не передбачена бюджетом Пенсійного фонду та потребує додаткового фінансування, про що повідомлено позивача листом від 23 серпня 2023 року.

Разом з тим, згідно з аналітикою нарахувань, що надано відповідачем на вимоги ухвали суду щодо довідки про розмір заборгованості з виплати пенсії, заборгованість з виплати пенсії позивачу за період з вересня 2021 року по червень 2023 року складає 289832,70 грн.

Також, згідно з розрахунком суми боргу, шо надано відповідачем на вимоги ухвали суду, заборгованість по виплаті пенсії ОСОБА_1 за період з 28 вересня 2021 року по червень 2023 року складає 289832,70 грн.

Тобто матеріалами справи підтверджується заборгованість по виплаті пенсії позивачеві за період з вересня 2021 року по червень 2023 року включно в розмірі 289832,70 грн.

Оскільки нараховані суми пенсії не виплачені, позивач звернувся до суду з даним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Так, частиною 3 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положеннями статті 5 вказаного Закону встановлено, що виключно цим Законом, визначаються, зокрема порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Підстави для припинення виплати пенсії визначені статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно з якою виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 46 цього Закону нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Суд зазначає, що право позивача на отримання пенсії є беззаперечним і забезпечення цього права становить сутність взятих на себе державою зобов`язань.

Проте, відповідачем протиправно не виплачено позивачу заборгованість з пенсії.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Слід зауважити, що за своєю правовою природою пенсія є єдиним (або основним) джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції).

Згідно з практикою Європейського Суду з Прав Людини, пенсія підпадає під захист ст. 1 Протоколу 1 (право власності). Зокрема, у своїй практиці ЄСПЛ інтерпретує поняття майно дуже широко, та зараховує до нього рухоме і нерухоме майно, а також майнові і немайнові інтереси. Неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що позбавлення особи майна є втручанням у право власності особи (зокрема, у справах Andrejeva v. Latvia (App. № 55707/00, § 77) Stummer v. Austria (App. № 37452/02, § 82),ЄСПЛ підтвердив, що принципи, які застосовуються у справах щодо порушення ст. 1 Протоколу 1, поширюються на пенсії). Якщо чинне законодавство держави передбачає пенсійні виплати, це повинно розглядатись як таке, що генерує майновий інтерес (Carson and Others v. the United Kingdom, App. № 42184/05, § 64, Lakicervic and others v. Monte).

У справі Muller v. Austria (App. 5879/72) на той час Європейська комісія з прав людини встановила, що коли особа робить обов`язкові внески до Пенсійного фонду, в неї виникає право власності на частку цього фонду.

Отже, у випадку призначення певній особі належним органом пенсії ця особа має право на своєчасне отримання цієї пенсії.

Як встановлено судом, сума заборгованість з призначеної позивачу пенсії за період з вересня 2021 року по червень 2023 року складає 289832,70 грн.

Ураховуючи наведені вище нормативно правові приписи, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання даної суми заборгованості з пенсії.

При цьому, оскільки матеріалами справи підтверджена наявність заборгованості з виплати пенсії позивачеві в розмірі 289832,70 грн., з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне прийняти рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по пенсійним виплатам.

Таким чином позовні вимоги в цій частині суд задовольняє частково, з огляду на підтверджену суму заборгованості з пенсії.

При цьому суд ураховує, що позивачу не було відомо про розмір заборгованості в розмірі 289832,70 грн., оскільки на його звернення відповідач повідомив про розмір заборгованості в сумі 303682,52 грн., що і була вказана в адміністративному позові.

Стосовно тверджень відповідача щодо порушення позивачем строку звернення до суду.

Відповідно до положень статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення громадян, строки та порядок перерахунку пенсій є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, частиною 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Суд звертає увагу представника відповідача на те, що хоча пенсія позивачеві і призначена з вересня 2021 року, проте такі дії Пенсійним фондом України здійснено на виконання судового рішення лише в липні 2023 року. При цьому, не отримавши призначену пенсію, позивач, без будь-яких зволікань звернувся до суду з даним позовом, що достеменно відомо посадовій особі відповідача.

Таким чином, суд вважає такі твердження відповідача необґрунтованими.

Стосовно позовних вимог в частині компенсації втрати частини доходів.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі Порядок № 159).

Статтею 1 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші (стаття 2 Закону № 2050-ІІІ).

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Ці положення Закону № 2050-ІІІ кореспондуються з приписами пунктів 1-4 Порядку № 159.

Виходячи із зазначеного, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) наявність невиплаченого грошового доходу (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; 4) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати доходів проводиться незалежно від порядку і підстав виплати доходів: добровільного чи на виконання судового рішення.

Слід зазначити, що Верховний Суд у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 134/89/16-а, від 10 лютого 2020 року у справі № 134/87/16-а, від 5 березня 2020 року у справі №140/1547/19, від 24 січня 2023 року у справі № 200/10176/19-а, дійшов наступного висновку: «основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.»

Судом встановлено, що позивачу не було здійснено виплату нарахованої пенсії за період з вересня 2021 року по червень 2023 року в розмірі 289832,70 грн., тому позовні вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу є передчасними.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яку викладено в постанові від 11 серпня 2023 року у справі № 380/103/22.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір за одну майнову вимогу в розмірі 3036,83 грн. (303 682, 52 грн. * 1%).

Суд ураховує, що позивачу не було відомо про розмір заборгованості в розмірі 289832,70 грн., оскільки на його звернення відповідач повідомив про розмір заборгованості в сумі 303682,52 грн., що і була вказана в адміністративному позові.

Таким чином суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у сплаченому позивачем розмірі 3036,83 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з вересня 2021 року по червень 2023 року включно.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, б. 3, ) на корить ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість з виплати пенсії в розмірі 289 832,70 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, б. 3, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3036,83 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки:http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв