Справа № 580/6254/23
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року справа № 580/6254/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу №0-2300 від 24.05.2023, якою визначений податковий борг у сумі 129622,04 грн.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 11.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Ухвалою суду від 09.10.2023 зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 16.11.2023 поновлено провадження у справі.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що звернулась з позовом до Черкаського окружного адміністративного суду, оскільки вважала, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Черкаській області від 16.08.2019 № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок додану вартість суперечить чинному законодавству України та є протиправним.

30.06.2022 Черкаський окружний адміністративний суд, розглянувши справу №580/48/20, ухвалив рішення, яким в задоволенні позову відмовив повністю. Позивач оскаржила рішення окружного суду в апеляційному порядку.

21.12.2022 Шостий апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу позивача залишив без задоволення. В судовому засіданні були проголошені лише вступна та резолютивна частини постанови та 22.12.2022 складене повне судове рішення.

03.01.2023 позивач платіжною інструкцією № 4423 сплатила на казначейський рахунок суму 587463,75 грн.

Позивач звернула увагу, що вчасно виконала свій обов`язок щодо сплати грошового зобов`язання, оскільки воно вважається узгодженим з дати набрання рішенням законно сили, тому нарахування пені є незаконним, яка включена в податкову вимогу №0-2300 від 24.05.2023 є незаконним.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечує повністю. Позиція відповідача зводиться до того, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2022, набрала законної сили з дати її прийняття, грошове зобов`язання визначене податковим повідомленням-рішенням 16.08.2019 вважається узгодженим з дати прийняття постанови апеляційним судом - 21.12.2022. Поновлено податкове повідомлення-рішення № від 16.08.2019 та нараховано пеню у розмірі 150583,29 грн. за період заниження грошового зобов`язання згідно ст. 129 Податкового кодексу України. З урахуванням переплати у сумі 20961,25 грн. залишок несплаченої пені складає 129622,04 грн. На підставі цих даних Головним управлінням ДПС у Черкаській області сформовано податкову вимогу від 24.05.2023 року №0-2300.

Сплата позивачем згідно з платіжною інструкцією від 03.01.2023 року №4423 у розмірі 587463,75 грн. була зарахована в погашення основної суми боргу за податковим повідомленням-рішенням від 16.08.2019 року та частково нарахованої пені.

Станом на дату розгляду справи податковий борг не погашений, а тому податкова вимога від 24.05.2023 року №0-2300 сформована в межах та спосіб визначений чинним законодавством.

У відповіді на відзив позивач не погодилась з доводами відповідача, вказавши про їх безпідставність та наполягала на задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Черкаській області здійснено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2016 по 31.12.2018 щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства та за період діяльності з 01.01.2014 по 31.12.2018 щодо дотримання вимог законодавства з питань нарахування та сплати єдиного соціального внеску.

Результати перевірки оформлені актом від 24.06.2019 № 361/23-00-13-0214/ НОМЕР_1 .

На підставі висновків вищевказаного акту перевірки, податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.08.2019 № , за платежем «Податок на додану вартість вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» на загальну суму 587463,75 грн.

23.09.2019 позивач направила рекомендованим листом на адресу ДФС України скаргу на податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Черкаській області від 16.08.2019 №.

23.12.2019 позивач отримала від Державної податкової служби України рекомендоване поштове відправлення з рішенням про відмову в задоволенні скарги №10156/6/99-00-08-05-04 від 20.11.2019.

02.01.2020 позивач звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення від 16.08.2019 № .

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року у справі №580/48/20 у задоволенні позову відмовлено повністю.

21.12.2022 Шостий апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу позивача залишив без задоволення, а судове рішення без змін.

Платіжною інструкцією № 4423 від 03.01.2023 позивач сплатила на казначейський рахунок суму 587463,75 грн. В графі «призначення платежу» цієї платіжної інструкції зазначено: «сплата грош. зобов. по акту перев. від 24.06.2019 № 361/23-00-13-0214/; Ппр № від 16.08.2019, пост. ШААС в спр. №580/48/20 від 21.12.22р».

У подальшому, Головне управління ДПС у Черкаській області сформувало податкову вимогу №0-2300 від 24.05.2023 на загальну суму податкового боргу 129622,04 грн., в тому числі пеня 129622,04 грн.

Позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів, оскільки не погоджується із правомірністю вказаної податкової вимоги.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України (далі ПК України) в редакції, діючій до 01 січня 2017 року, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України, в цій же редакції, пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Судова практика з питання застосування норми статті 129 ПК України у зазначеній редакції при нарахуванні контролюючим органом суми податку у разі виявлення його заниження є сформованою і усталеною, а саме: підпункт 129.1.2 статті 129 ПК України встановлює застосування фінансової санкції до платників податків у вигляді нарахування пені від дня настання строку погашення податкового зобов`язання та за весь період заниження податкового зобов`язання на суму такого заниження, оскільки платник весь період, коли він не декларував та не сплачував податки, користувався коштами, які він повинен був сплатити до бюджету.

У подальшому, у зв`язку із прийняттям Закону України від 21 грудня 2016 року №1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», який набрав чинності з 01 січня 2017 року, стаття 129 ПК України зазнала змін, а пункт 129.1 цієї статті був викладений в іншій редакції.

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Згідно з пунктом 129.2 статті 129 ПК України у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов`язання (його частини) скасовується.

Відповідно до підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 ПК України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 27 вересня 2022 року у справі №380/7694/20 зроблено висновок, що граматичний (лексичний) і логічний аналізи підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України у редакції, чинній з 01 січня 2017 року, дають підстави для висновку, що законодавець пов`язує момент початку нарахування пені із закінченням граничного строку сплати саме податкового зобов`язання, визначеного ПК України. А строк сплати податкового зобов`язання, на відміну від грошового зобов`язання, становить 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, період нарахування пені охоплює увесь час заниження податкового зобов`язання, в тому числі і період адміністративного та/або судового оскарження.

До такого висновку, судова палата дійшла на підставі аналізу приписів податкового законодавства, зазначивши: Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Аналіз цих норм дає підстави для висновку, що податкове зобов`язання є грошовим виразом існуючого для платника податків (в тому числі податкового агента) податкового обов`язку зі сплати певного податку, виникнення, а також порядок та строки сплати якого, обумовлені нормами податкового законодавства.

Водночас до складу суми грошового зобов`язання включається як сума податкового зобов`язання, так і сума штрафної (фінансової) санкції, якщо податковим законодавством передбачено її застосування. При цьому, виникнення у платника податків обов`язку по сплаті грошового зобов`язання зумовлене встановленням податковим органом порушення ним (платником податків) вимог податкового законодавства, що призвело до заниження податкових зобов`язань. Наслідком встановлення такого порушення є донарахування на підставі рішення податкового органу сум відповідного податкового зобов`язання та/або застосування штрафної (фінансової) санкції.

Отже, розглядаючи ситуацію заниження платником податків суми належних до сплати податків, слід зазначити, що якщо податкове зобов`язання виникає на підставі податкового законодавства, яким встановлено розмір, порядок і строк його сплати, то на підставі прийнятого податковим органом відповідного рішення про нарахування у зв`язку із встановленням факту несплати податку у платника виникає грошове зобов`язання, яке підлягає сплаті у встановлений пунктом 57.3 статті 57 ПК України строк після його узгодження.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пункт 54.3 статті 54 ПК України визначає випадки, коли на контролюючий орган покладено обов`язок визначити суми грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 57.4 статті 57 ПК України встановлено, що пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов`язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

Остання норма кореспондує положенням пункту 129.2 статті 129 ПК України, відповідно до якої у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов`язання (його частини) скасовується.

Отже, за загальним правилом обов`язок з обчислення суми податкового зобов`язання і зазначення такої у відповідній податковій декларації покладено на платників податків (крім випадків, передбачених ПК України). Строк для сплати податкового зобов`язання становить 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації (крім випадків, встановлених цим Кодексом).

Якщо під час проведення перевірки контролюючий орган встановить порушення платником податків вимог податкового законодавства, що призвело до заниження у податковому (звітному) періоді суми податкового зобов`язання з відповідного податку та/або збору, обов`язок з визначення суми такого заниження покладено на контролюючий орган. За змістом статті 58 ПК України визначення контролюючим органом такої суми відбувається за кожним видом податку та/або збору шляхом надіслання (вручення) податкового повідомлення-рішення, у якому також у випадках, визначених ПК України, визначається сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). Така сума коштів, до якої входить сума податкового зобов`язання та сума штрафних (фінансових) санкцій, є грошовим зобов`язанням платника податків.

Судова палата вважала, що інше формулювання редакції статті 129 ПК України з 01 січня 2017 року не змінило правового регулювання моменту початку нарахування пені, а лише усунуло суперечності у її деяких положеннях.

Крім того, згідно з підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України у редакції, чинній з 01 січня 2021 року, нарахування пені розпочинається при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Отже, внесеними змінами законодавець фактично вчергове уточнив норму права, формулювання якої з 01 січня 2017 року викликало її помилкове застосування у подібних правовідносинах, в тому числі і Верховним Судом.

Судова палата відступила від висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 19 червня 2018 року у справі №820/3878/17, від 27 листопада 2018 року у справі №822/2591/17, від 20 листопада 2019 року у справі №280/411/19, від 14 травня 2020 року у справі №822/3190/17, відповідно до яких статтею 129 ПК України, в редакції, чинній з 01 січня 2017 року, не встановлено нарахування пені у разі виявлення контролюючим органом заниження податкових зобов`язань на суму такого заниження та за весь період заниження, та сформулювала такий правовий висновок.

Початок нарахування пені, встановлений у підпункті 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України у редакції, чинній з 01 січня 2017 року, пов`язаний зі спливом граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, яке мало бути виконане, якби платник податків не порушив норми податкового законодавства і не занизив його у відповідний період. Тобто нарахування пені розпочинається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Судовою палатою сформульовано висновок, що з урахуванням вимог пункту 129.2 статті 129 ПК України у разі залишення без змін нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку судового оскарження, пеня, нарахована за несплату такого, відображається в ІКП платника податку та підлягає сплаті за весь період заниження такого зобов`язання, в тому числі і за період адміністративного та/або судового оскарження.

Аналогічний правовий висновок також підтримано у постанові Верховного Суду від 30 червня 2023 року у справі № 420/4592/19.

З таких підстав, доводи позивача про неправомірність нарахування пені є помилковими, оскільки, як вже зазначалось, у відповідності до вимог ст. 129 ПК України, пеня нараховується за весь період заниження, у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження. Початок відліку такого строку обраховується починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку обов`язку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження.

Як встановлено судом, Головним управлінням ДФС у Черкаській області здійснено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2016 по 31.12.2018 щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства. Результати перевірки оформлені актом №361/23-00-13-0214/ НОМЕР_1 від 24.06.2019.

Відповідно до п. 3 висновків акту перевірки відповідачем встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 положень п.187.1 ст. 187 та п.198.6. ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, всього на суму 469971 грн., в т.ч. за липень 2017 року на 105647 грн., вересень 2017 року 68868 грн., жовтень 2018 року 13767 грн., листопад 2018 року 281689 грн.

На підставі висновків вищевказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.08.2019 №, за платежем Податок на додану вартість вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), яким позивачу визначено грошове зобов`язання в розмірі 587463,75 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням 469971 грн. та за штрафними санкціями 117492,75 грн.

З наданого відповідачем розрахунку пені встановлено, що загальний розмір пені за період з 31.08.2017 по 29.02.2020 становить 150583,29 грн., яка нарахована:

- на суму заниження податкових зобов`язань в розмірі 105647 грн. за липень 2017 року відповідачем здійснено нарахування пені за період з 31.08.2017 по 29.02.2020 в розмірі 51413,89 грн.;

- на суму заниження податкових зобов`язань в розмірі 68868 грн. за вересень 2017 року відповідачем здійснено нарахування пені за період з 31.10.2017 по 29.02.2020 в розмірі 31779,64 грн.;

- на суму заниження податкових зобов`язань в розмірі 13767 грн. за жовтень 2017 року відповідачем здійснено нарахування пені за період з 03.12.2018 по 29.02.2020 в розмірі 3373,10 грн.;

- на суму заниження податкових зобов`язань в розмірі 281689 грн. за листопад 2017 року відповідачем здійснено нарахування пені за період з 02.01.2019 по 29.02.2020 в розмірі 64016,66 грн.

З наведеного вбачається, що відповідач здійснював нарахування пені після сплину 10 днів для сплати податкового зобов`язання, що обраховані за граничним 20-ти денним строком для подання декларацій з податку на додану вартість, який визначено п. 203.1 ст. 203 ПК України.

Тобто, нарахування пені здійснено весь період, коли платник не декларував та не сплачував податки, користувався коштами, які він повинен був сплатити до бюджету, що відповідає вищенаведеним висновкам Великої Палати Верховного Суду.

Щодо посилання позивача на неправомірність нарахування пені у період дії карантину, запровадженого з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), суд зазначає, що наведеним розрахунком пені підтверджено відсутність її нарахування з 01.03.2020.

Натомість, внесення 25.04.2023 до індивідуальної картки позивача суми пені, яка нарахована за період до 01.03.2020, не суперечить вимогам Податкового кодексу України.

Суд звертає увагу, що вся сума пені в розмірі 150583,29 грн. відображена в індивідуальній картці позивача 25.04.2023. Враховуючи наявність переплати в розмірі 20961,25 грн. та сплати в розмірі 587463,75 грн. в індивідуальній картці платника відображено наявність заборгованості в сумі 129622,04 грн. (587463,75+20961,25-587463,75-150583,29=129622,04).

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно п. 59.3 ПК України податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Оскаржена позивачем податкова вимога №0-2300 від 24.05.2023 за змістом відповідає зазначеним вимогам ст. 59 ПК України, до неї включено суму податкового боргу, який виник на законних підставах, що підтверджено в ході судового розгляду спору фактичними обставинами справи, тому суд не вбачає підстав для її скасування.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та норм чинного законодавства суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО