Справа № 160/11438/23
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 160/11438/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 року (суддя Лозицька І.О., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 30.06.2023 року) у адміністративній справі №160/11438/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання вчинити певні дії, суд

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі о тексту відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі по тексту відповідач2), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії №91 від 12.05.2023 року, винесене відповідачем 2; зобов`язати відповідача 1 повторно розглянути його заяву від 06.04.2023 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 06.08.1985 року по 21.03.1989 року, з 03.041989 року по 20.12.1989 року, з 02.01.1990 року по 01.08.1991 року, з 01.08.1991 року по 30.09.1992 року, з 01.10.1992 року по 14.11.1994 року, з 03.05.1995 року по 27.07.1995 року, з 27.07.1995 року по 03.08.1998 року, з 04.08.1998 року по 15.10.1999 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення про відмову в призначенні пенсії № 91 від 12.04.2023 року, винесене Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до його страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком періоди роботи з 06.08.1985 року по 21.03.1989 року, з 03.04.1989 року по 20.12.1989 року, з 02.01.1990 року по 01.08.1991 року, з 01.08.1991 року по 30.09.1992 року, з 01.10.1992 року по 14.11.1994 року, з 03.05.1995 року по 27.07.1995 року, з 27.07.1995 року по 03.08.1998 року, з 04.08.1998 року по 15.10.1999 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.04.2023 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду у цій справі.

З рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України в донецькій області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права. Апелянт зазначив, що 12.04.2023 року за результатами заяви ОСОБА_1 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії №91 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи; починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявністю стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 30 років.; згідно з ч.2 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року страхового стажу, передбаченого ч.1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявністю страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року від 23 до 33 років; ч3 ст.26 Закону передбачено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами 1, 2 цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу, починаючи з 1 січня 2928 року від 15 до 25 років. Апелянт зазначав, що відповідно до ст.62 Закону України «По пенсійне забезпечення» та п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту України від 29.07.1993 року №58, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. До страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи з 06.08.1985 року по 21.03.1989 року, з 03.041989 року по 20.12.1989 року, з 02.01.1990 року по 01.08.1991 року, з 01.08.1991 року по 30.09.1992 року, з 01.10.1992 року по 14.11.1994 року, з 03.05.1995 року по 27.07.1995 року, з 27.07.1995 року по 03.08.1998 року, з 04.08.1998 року по 15.10.1999 року, оскільки по-батькові « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ». Відповідно до наданих документів та індивідуальних відомосте про застраховану особу стаж ОСОБА_1 складає 17 років 09 місяців 07 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на підставі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Апелянт зазначав, що згідно з вимогами чинного законодавства у сфері пенсійного забезпечення для призначення пенсії за віком необхідно: досягнення особою віку, визначеного законом; наявність необхідного страхового стажу роботи; відсутність однієї з вказаних умов є підставою для відмови в призначенні пенсії.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 06.04.2023 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою та необхідними документами на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За принципом екстериторіальності заяву про призначення пенсії та документи, які були додані до заяви, передані до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке рішенням від 12.04.2023 року № 91, ОСОБА_1 відмовило у призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що до страхового стажу не зараховано: період навчання згідно з дипломом НОМЕР_1 від 28.06.1985 року з 01.09.1980 року по 28.06.1985 року, оскільки на прізвище « ОСОБА_4 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_4 », а по батькові « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 »; періоди роботи відповідно до трудовій книжці НОМЕР_2 від 06.08.1985 року з 06.08.1985 року по 21.03.1989 року (є виправлення в даті наказу про прийом), з 03.04.1989 року по 20.12.1989 року, з 02.01.1990 року по 01.08.1991 року, з 01.08.1991 року по 30.09.1992 року (є виправлення в даті наказу про прийом), з 01.10.1992 року по 14.11.1994 року, з 03.05.1995 року по 27.07.1995 року, з 27.07.1995 року по 03.08.1998 року, з 04.08.1998 року по 15.10.1999 року, оскільки по-батькові « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ». З 1999 року стаж зараховано за даними, наявними в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 складає 17 років 09 місяців 07 днів, що є не достатнім для призначення пенсії за віком на підставі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 та зазначав, що не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи відповідно до трудовій книжці НОМЕР_2 від 06.08.1985 року з 06.08.1985 року по 21.03.1989 року (є виправлення в даті наказу про прийом), з 03.04.1989 року по 20.12.1989 року, з 02.01.1990 року по 01.08.1991 року, з 01.08.1991 року по 30.09.1992 року (є виправлення в даті наказу про прийом), з 01.10.1992 року по 14.11.1994 року, з 03.05.1995 року по 27.07.1995 року, з 27.07.1995 року по 03.08.1998 року, з 04.08.1998 року по 15.10.1999 року, оскільки по-батькові « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 » є протиправним у зв`язку з тим, що пунктами 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 року №162 (в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 року №252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 року №41 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу. Відповідно до постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 року №656 «Про трудові книжки робітників та службовців», п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації. У зв`язку з цим, суд зазначав, що перекладання обов`язку щодо вірного внесення записів до трудової книжки на працівника не є правомірним та особа не має відповідати за недоліки у заповненні трудової книжки відповідальною особою. Суд зазначав, щ у трудовій книжці ОСОБА_1 є всі записи про його трудову діяльність. У спірних періодах. Суд зазначав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Суд зазначав, що винесення спірного рішення №1 від 12.4.2023 року здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке було призначено за принципом екстериторіальності, з огляду на те, що порушення допустило це Головне управління, тому слід зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_5 саме Головне управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та, відповідно, відповідачем-2 зарахувати спірні періоди до стажу, оскільки відповідачем-1 здійснено лише направлення ОСОБА_1 спірного рішення, яке було прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області; відповідача-1 не вчинялось будь-яких дій та не приймалось жодних рішень, пов`язаних з розглядом заяви ОСОБА_1 .

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.04.2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка за принципом екстериторіальності бла розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Встановлено, що 12.04.2023 року рішенням №91 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком. До страхового стажу не зараховано: період навчання згідно з дипломом НОМЕР_1 від 28.06.1985 року з 01.09.1980 року по 28.06.1985 року, оскільки на прізвище « ОСОБА_4 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_4 », а по батькові « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 »; періоди роботи відповідно до трудовій книжці НОМЕР_2 від 06.08.1985 року з 06.08.1985 року по 21.03.1989 року (є виправлення в даті наказу про прийом), з 03.04.1989 року по 20.12.1989 року, з 02.01.1990 року по 01.08.1991 року, з 01.08.1991 року по 30.09.1992 року (є виправлення в даті наказу про прийом), з 01.10.1992 року по 14.11.1994 року, з 03.05.1995 року по 27.07.1995 року, з 27.07.1995 року по 03.08.199 року, з 04.08.1998 року по 15.10.1999 року, оскільки по-батькові « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ». З 1999 року стаж зараховано за даними, наявними в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 складає 17 років 09 місяців 07 днів, що є не достатнім для призначення пенсії за віком.

Відповідно до ст.24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 року №162 (в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985р. №252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 року №412, Постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 року №656 «Про трудові книжки робітників та службовців», Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що не зарахування спірних періодів роботи ОСОБА_1 до страхового стажу є неправомірним; записи про трудову діяльність в трудовій книжці зроблено чітко, зрозуміло.

Су апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області слід зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про зарахування спірних періоди до стажу, оскільки саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було прийняте протиправне рішення про відмову у призначенні пенсії за віком.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 року у адміністративній справі №160/11438/23 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова