Справа № 824/275/18-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 р. м. Чернівці Справа №824/275/18-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в Чернівецький окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління державної фіскальної служби України в Чернівецькій області (далі-відповідач), в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.03.2018:

- № з податку на доходи фізичних осіб на суму штрафних (фінансових) санкцій 170 грн,

№ з податку на доходи фізичних осіб на суму 91232,04 грн, в тому числі за податковими зобов`язаннями 72985,63 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 18246,41 грн,

- № з військового збору на суму 7602,68 грн, в т.ч. за податковими зобов`язаннями 6082,14 грн, та за штрафними (фінансовими) санкціями 1520,54 грн,

- № з податку на додану вартість на суму 216778,75 грн, в т.ч. за податковим зобов`язаннями 173423,00 грн, та за штрафними (фінансовими) санкціями 43355,75 грн,

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму штрафних санкцій 14440,80 грн,

- рішення № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасного подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування",

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.03.2018 №Ф- на суму 72204 грн,

рішення від 23.01.2018 №118/ФОП/14-13-13-04 про анулювання реєстрації платника єдиного податку з 01.04.2016.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій, анулювання реєстрації платника єдиного податку та вимога про сплату боргу є протиправними, з огляду на те, що відповідачем порушено строки для застосування адміністративно-господарської санкції, оскільки перевіркою встановлено порушення позивачем в першому кварталі 2016 року вимог щодо умов застосування спрощеної системи оподаткування єдиним податком. Натомість, рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку відповідачем прийнято 23.01.2018. На думку позивача, застосування відповідачем такої адміністративно-господарської санкції можливо лише протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення відповідно до статті 250 Господарського кодексу України (далі - ГК України). Крім того, відповідачем безпідставно не включено до складу витрат належним чином підтверджені витрати на придбання товарів та запчастин, які пов`язані з господарською діяльністю, хоча під час перевірки позивач надав видаткові накладні, акти прийому-передачі послуг, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, дефектні акти, акти списання товарно-матеріальних цінностей, квитанції до прибуткових касових ордерів по взаємовідносинах між позивачем та контрагентами. Стосовно нарахувань єдиного соціального внеску позивач також зазначив, що посадовими особами відповідача помилково та безпідставно визначено чистий оподатковуваний дохід ФОП ОСОБА_1 за кожний місяць в сумі не меншій за максимальну величину бази нарахування єдиного внеску, встановленого Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому, при розрахунку відповідачем допущено ряд методологічних помилок.

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов в обґрунтування якого зазначається, що відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Зокрема, відповідач зазначив, що в період з 01.01.2016 по 31.12.2016 позивачем в порушення норм ПК України надавались послуги юридичним особам, що знаходяться на загальній системі оподаткування. З огляду на наведене, внаслідок порушень вимог щодо перебування на другій групі спрощеної системи оподаткування, позивач підлягав виключенню з реєстру платників єдиного податку з 01.04.2016.

На думку відповідача, помилковою є позиція і обґрунтування позивача в частині того що суб`єкт владних повноважень при прийнятті рішень повинен був керуватись нормами ГК України.

Щодо понесених і не врахованих під час перевірки витрат відповідач зазначав, що перевіркою встановлено придбання позивачем шин в кількості 33 штуки до вантажного автомобіля на суму 292400,08 грн, та 8 штук до легкового автомобіля на суму 32000,00 грн. При цьому, до перевірки надані дефектні акти на шини до вантажного автомобіля ЗІЛ-131 та НОМЕР_1 , що не узгоджується з нормами Наказу Міністерства транспорту та зв`язку України №488 від 20.05.2006, відтак вказані суми не можуть враховуватись у витрати за відсутності картки обліку пробігу (наробітку) пневматичної шини, та відсутності інших документів, які свідчать про перевезення вантажів та використання в господарській діяльності позивача.

Щодо лісоматеріалів відповідачем зазначається про те, що пиловник бук 1-го та 2-го сорту в кількості 45,24 м.куб. придбаний у ФОП ОСОБА_2 згідно накладних №4/4 від 04.04.2016 та №2/4 від 02.04.2016 позивачем згідно наданих документів не реалізовувався та не використовувався в господарській діяльності. Таким чином, у відповідності до вимог п.177.2 статті 177 ПК України витрати на його придбання не можуть бути віднесені до валових витрат при визначенні чистого оподатковуваного доходу.

Щодо включення до валових витрат вартості бензопил та запчастин для них відповідачем зазначено наступне.

Виготовлення дошок необрізних та обрізних грабових, букових та дошки обрізної хвойної породи, брусу обрізного проводилось ФОП ОСОБА_1 верстатом стрічкопильним горизонтальним ВСГ 1000, який призначений для повздовжнього розпилювання лісодеревини. Використання бензопил в господарській діяльності, пов`язаної з отриманням доходу документально не підтверджено.

Відповідач також звертав увагу суду на те, що з огляду на те, що фізичні особи підприємці не ведуть бухгалтерський облік та не можуть обліковувати основні засоби на балансі, визначати їх первісну та залишкову вартість, а також частку їх використання саме у господарській діяльності, такі платники не можуть включати до складу витрат - витрати, сплачені у зв`язку з придбанням (спорудженням) та утриманням основних засобів.

Щодо єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне страхування відповідачем зазначається, що при визначенні бази нарахування єдиного соціального внеску сума доходу, на яку нараховується єдиний соціальний внесок, була зменшена відповідно до суми максимальної величини бази нарахування ЄСВ, кількість місяців, протягом яких отримано дохід - 9 місяців. Таким чином посилання позивача на невірне визначення контролюючим органом єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не відповідає дійсності.

Позивачем до суду подано відповідь на відзив на адміністративний позов в обґрунтування якої позивач посилаючись на норми ГК України зазначив, що відповідачем помилково при застосуванні до позивача адміністративно - господарської санкції у вигляді анулювання реєстрації платника єдиного податку застосовано норми податкового законодавства.

Щодо врахування документально підтверджених витрат на думку позивача, безпідставними є твердження відповідача щодо не використання позивачем у господарській діяльності придбаних товарів у контрагентів.

З приводу нарахування суми єдиного соціального внеску вказав, що в період з 01.04.2016 по 31.12.2016 чистий дохід позивача складав мінус 66468,60 грн, відтак, на думку позивач, сума єдиного соціального внеску складає суму мінімального соціального внеску за кожен місяць помножену на кількість місяців у періоді, в даному випадку сума єдиного внеску яка підлягає сплаті становить 2904,00 грн.

Відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в обґрунтування яких з приводу рішення від 23.01.2018 №118/ФОП/14-13-13-04 про анулювання реєстрації платника єдиного податку з 01.04.2016 зазначив, що оскільки позивачем порушено податкове законодавство, то останній повинен нести відповідальність згідно ПК України, а не згідно норм ГК України, відтак відповідачем правомірно прийнято рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку з дотриманням строків визначених законом.

Щодо документально підтверджених витрат та витрат, які не були враховані у зв`язку з їх не пов`язаністю з господарською діяльністю позивача зазначив, що такі витрати не можуть бути враховані у складі валових витрат, у зв`язку з тим, що не пов`язані з одержанням доходу і не були використані у господарській діяльності.

Відповідач також звертав увагу суду на те, що позивач просить скасувати податкове повідомлення-рішення №4 від 12.03.2018, яким визначено зобов`язання з податку на додану вартість, проте ні в позові, ні у відповіді на відзив позивач жодних чином не обґрунтовує підстави для його скасування.

Відповідачем подано до суду додаткові пояснення, відповідно до який відповідач наголошував, що до складу витрат, що враховуються з метою обчислення розміру чистого оподаткованого доходу відносяться лише ті витрати, які вчинені в межах своєї господарської діяльності, що підтверджується відповідним первинними документами, з посиланнями на правові позиції Верховного Суду.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.01.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено повністю. Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.01.2019 скасовано. Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про скасування рішень задоволено. Визнано протиправними та скасовано: податкове повідомлення-рішення від 12.03.2018 № з податку на доходи фізичних осіб на суму штрафних (фінансових) санкцій 170 грн; податкове повідомлення-рішення від 12.03.2018 № з податку на доходи фізичних осіб на суму 91232,04 грн, в тому числі за податковими зобов`язаннями 72985,63 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 18246,41 грн; податкове повідомлення-рішення від 12.03.2018 № з військового збору на суму 7602,68 грн, в т.ч. за податковими зобов`язаннями 6082,14 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 1520,54 грн; податкове повідомлення-рішення від 12.03.2018 № з податку на додану вартість на суму 216778,75 грн, в т.ч. за податковим зобов`язаннями 173423,00 грн, та за штрафними (фінансовими) санкціями 43355,75 грн; рішення № від 12.03.2018 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму штрафних санкцій 14440,80 грн; рішення № від 12.03.2018 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасного подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у розмірі 170 грн, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.03.2018 №Ф- на суму 72204 грн, рішення від 23.01.2018 №118/ФОП/14-13-13-04 про анулювання реєстрації платника єдиного податку з 01.04.2016.

Постановою Верховного Суду від 16.09.2022 клопотання Головного управління ДФС у Чернівецькій області про заміну його правонаступником задоволено. Замінено відповідача Головне управління ДФС у Чернівецькій області його правонаступником Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області задоволено частково. Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 скасовано в частині визнання протиправним та скасування рішення від 23.01.2018 №118/ФОП/14-13-13-04 про анулювання реєстрації платника єдиного податку з 01.04.2016 та залишено в силі рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.01.2019 в цій частині.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.01.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 скасовано в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.03.2018 №. Справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 залишено без змін.

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями Чернівецького окружного адміністративного суду справу №824/275/18-а передано на розгляд головуючому судді Григорашу В.О.

Ухвалою судді Чернівецького окружного адміністративного суду Григораша В.О. від 11.10.2022 адміністративну справу №824/275/18-а прийнято до провадження та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження на 08.11.2022. Запропоновано сторонам надати письмове пояснення із посиланням на Закони, нормативно правові акти, письмові докази щодо протиправності чи правомірності податкового повідомлення-рішення від 12.03.2018 №, з урахуванням висновків постанови Верховного Суду від 16.09.2022.

Відповідно до поданих до суду представником позивача пояснень, в особи, що перейшла зі спрощеної системи оподаткування на сплату інших податків і зборів, обов`язок зареєструватись платником податку на додану вартість виникає в разі якщо загальна сума від здійснення операцій із постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість виникає в разі, якщо загальна сума від здійснення операцій із постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 грн. При цьому, вказував, що обрахунок загальної суми розпочинається з часу переходу на загальну систему оподаткування, тобто для визначення наявності обов`язку щодо реєстрації платником податку на додану вартість та подання звітності з такого податку отримані від здійснення операцій на спрощеній системі оподаткування суми не враховуються.

Посилався на те, що в акті від 23.02.2018 зазначено суми лише за ІІ квартал 2016. В акті від 02.01.2018 зазначено, що в ІІ кварталі 2016 позивач отримав дохід в сумі 342709,00 грн. Інших даних щодо граничного обсягу оподатковуваних операцій (1 млн. грн) протягом останніх 12 календарних місяців, з досягнення якого пов`язується обов`язок зареєструватись платником податку на додану вартість відповідачем не наведено ні в акті перевірки від 02.01.2018, ні в акті від 23.02.2018.

Таким чином, на думку представника позивача, позивач був не зобов`язаний до 11.07.2016 реєструватись платником податку на додану вартість, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним.

Згідно поданих до суду відповідачем до суду письмових пояснень по справі, податкове повідомлення-рішення від 12.03.2018 № є законним та обґрунтованим, прийнятим контролюючим органом в межах наданих повноважень і дотримуючись покладених законом обов`язків та є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а тому скасуванню не підлягає. Посилався на те, що в ході проведення позапланової документальної перевірки перевірки позивача встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснював реалізацію пиломатеріалів, дров та надавав послуги юридичним особам по виготовленню та пропарці дошки необрізаної та брусу за період з 10.07.2016 по 30.09.2017 на суму 867116,60 грн. Вказував, що перевіркою повноти визначення позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 10.07.2016 по 31.12.2016 встановлено їх заниження на загальну суму 173423,32 грн, в тому числі: за серпень 2016 року 6589,80 грн, за вересень 2016 року в сумі 11850,80 грн, за жовтень 2016 року 12323,40 грн, за листопад 2016 року 10396,04 грн, за грудень 2016 року в сумі 24861,00 грн. За січень 2017 року в сумі 214735,64 грн, за лютий 2017 року в сумі - 34164,88 грн, за березень 2017 року в сумі - 12475,20 грн, за квітень 2017 року в сумі 532,80 грн, за травень 2017 року в сумі 21036,42 грн, за червень 2017 року в сумі - 3585,87 грн, за серпень 2017 року в сумі 12300,95 грн, за вересень 2017 року в сумі 1870,55 грн.

Відповідно до письмових пояснень Головного управління ДПС в Чернівецькій області за період з 01.04.2016 по 31.03.2017 позивачем за період перебування на загальній системі оподаткування сума отриманого доходу складає 1040318,81 грн. З урахуванням висновків Верховного суду від 16.09.2022 по даній справі, перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість встановлено, що за період з 11.04.2017 по 30.09.2017 сума податкового зобов`язання з податку на додану вартість становить 39326,00 грн, в тому числі: за квітень 2017 року в сумі 533 грн. за травень 2017 року в сумі 21036 грн. за червень 2017 року в сумі 3586 грн, за серпень 2017 року в сумі 12301 грн, за вересень 2017 року в сумі 1870 грн.

Таким чином, відповідач вказував, що сума штрафних санкцій з податку на додану вартість, що підлягає застосуванню до позивача, якщо сума податкового зобов`язання з податку на додану вартість (основного платежу) 39326,00 грн, становить 9808,0 грн (39326,00 грн*25%).

Підготовче судове засідання призначене на 08.11.2022 відкладено за клопотання представника позивача на 22.11.2022.

Підготовче судове засідання призначене на 22.11.2022 не відбулось, у зв`язку із тим, що у період з 21.11.2022 по 22.11.2022 головуючий суддя по справі перебував у відрядженні, про що свідчить довідка складена секретарем судового засіданні від 22.11.2022. Підготовче судове засідання призначено на 29.11.2022.

Підготовче судове засідання призначене на 29.11.2022 відкладено за клопотання представника відповідача на 13.12.2022.

В підготовчому судовому засіданні призначеному на 13.12.2022, усною ухвалою суду занесеною до журналу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 10.01.2023.

Судове засідання, призначене на 10.01.2023 за клопотання представника позивача відкладено на 31.01.2023.

Судове засідання, призначене на 31.01.2023 за клопотання представника відповідача відкладено на 21.02.2023.

В судовому засіданні, призначеному на 21.02.2023 оголошено перерву до 28.02.2023.

28.02.2023 представником позивача та представником відповідача подано до суду заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи приписи ст. 194 КАС України, суд вважає за можливе здійснювати розгляд і вирішення справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, враховуючи висновки Верховного суду, викладені в постанові від 10.01.2023, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

На підставі наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області №87 від 09.02.2018, проведена позапланова документальна перевірка діяльності самозайнятої особи фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 30.09.2017 правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 30.09.2017, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2016 по 30.09.2017.

23.02.2018 за результатами перевірки складено акт №19/24-13-13-04-19/ НОМЕР_2 про результати документальної позапланової перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 року по 30.09.2017 року дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2016 по 30.09.2017, в якому зафіксовані наступні порушення вимог податкового законодавства:

- п. 296.1 ст. 296 Податковою Кодексу України - не надання для перевірки книги обліку доходів;

- п.п.291.4.2 ст.291, п.293.8.2 п.293.8 ст.293 та абз. 1 пп. 298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України, а саме, не здійснено перехід на застосування іншої ставки або відмова від застосування спрощеної системи оподаткування, не застосовано ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків до обсягу перевищення доходу, в результаті чого донараховано єдиний податок в сумі - 8104,80 грн.;

- пп. 3 п. 299.10 п. 299, п. 299.11 ст. 299 ПК України - реєстрація платника єдиного податку підлягає анулюванню з 01.04.2016;

- п.177.10 ст.177 ПК України - не зареєстрована та не надана книга обліку доходів і витрат для загальної системи оподаткування в контролюючому органі;

- п. 177.2 ст.177 ПК України - встановлено заниження суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 72985,63 грн;

- пп. 49.18.5 п.49.18 ст.49 та п. 177.5 ст.177 ПК України - не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік;

- абз. 1 п.2 ч.1 ст.7, п.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" із змінами та доповненнями - не нараховано єдиний внесок, який підлягає нарахуванню з чистого оподатковуваного доходу на суму доходу (прибутку) за 2016 рік в сумі 72204,00 грн;

- п.4 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску па загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме неподання до контролюючого органу за місцем обліку, звіту про суми нарахованого єдиного внеску за 2016 рік;

-пп. 1.2, 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, з урахуванням змін, внесених Законом України № 71-III Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014 - не нараховано та не утримано військовий збір з оподатковуваного (чистого доходу) за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 на загальну суму 6082,14 грн;

- порушення п.181.1 ст. 181, п.183.1, п.183.4 ст. 183, п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст. 188 ПК України, що призвело до заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 11.07.2016 по 30.09.2017 на загальну суму - 173423.00 грн, в тому числі за серпень 2016 року - 6590 грн, за вересень 2016 року в сумі -11851 грн, за жовтень 2016 року - 12323 грн, за листопад 2016 року 10396 грн, за грудень 2016 року в сумі 24861 грн, за січень 2017 року в сумі 21436 грн, за лютий 2017 року в сумі - 34165 грн, за березень 2017 року в сумі -12475 грн, за квітень 2017 року в сумі - 533 грн, за травень 2017 року в сумі - 21036 грн, за червень 2017 року в сумі - 3586 грн, за серпень 2017 року в сумі - 12301 грн, за вересень 2017 року в сумі - 1870 грн;

- ст. 44 ПК України, а саме: порушення встановлених законодавством строків зберігання документів з питань обчислення і сплати податків і зборів, а також документів пов`язаних із виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

- перевіркою дотримання обов`язків щодо подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1-ДФ) встановлено, що розрахунки за формою 1-ДФ подавалися не в повному обсязі, чим порушено: п.51.1 ст.51, п.п.176.2 (б) п. 176.2 ст. 176 ПК України (т.1 а.с.13-36).

На підставі результатів документальної позапланової перевірки ОСОБА_1 контролюючим органом прийняті наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2018, яким до платника було застосовано штрафні санкції з податку на доходи фізичних осіб за не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік у сумі 170 грн (т.1 а.с.37);

- податкове повідомлення - рішення № від 12.03.2018, яким визначено податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 91232,04 грн, з них: за податковими зобов`язаннями 72985,63 грн, за штрафними санкціями 18246,41 грн (т.1 а.с.37 на звороті);

- податкове повідомлення - рішення № від 12.03.2018, яким нараховано військовий збір на загальну суму 7602,68 грн, з них: за податковими зобов`язаннями 6082,14 грн, за штрафними санкціями 1520,54 грн (т.1 а.с.38);

- податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2018, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 216778,75 грн, з них: за податковими зобов`язаннями 173423,00 грн, за штрафними санкціями - 43355,75 грн (т.1 а.с 38 на звороті);

- рішення № від 12.03.2018 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі, яким донараховано 72204,00 грн єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування вирішено застосувати штрафна санкції в сумі 14440,80 грн (т.1 а.с. 39);

- рішення № від 12.03.2018 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2016 рік у сумі 170,0 грн (т.1 а.с.39 на звороті);

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12.03.2018 №Ф- на суму боргу 72204, 00 грн (т.1 а.с.40);

- рішення №118/ФОП/24-13-13-04 від 22.01.2018 про анулювання реєстрації платника єдиного податку (т.1 а.с. 41);

02.01.2018 позивачем подано заперечення на акт № 1/24-13-13-04-19/ (а.с.42).

Згідно листа позивача надісланого відповідачу на лист від 13.02.2018 №297/ФОП/24-13-13-04, надано копії первинних документів стосовно валових витрат, які пов`язані із отриманими доходами у 2016 році (т.1 а.с.43).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Як зазначалось вище, рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.01.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено повністю. Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.01.2019 скасовано. Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про скасування рішень задоволено. Визнано протиправними та скасовано: податкове повідомлення-рішення від 12.03.2018 № з податку на доходи фізичних осіб на суму штрафних (фінансових) санкцій 170 грн; податкове повідомлення-рішення від 12.03.2018 № з податку на доходи фізичних осіб на суму 91232,04 грн, в тому числі за податковими зобов`язаннями 72985,63 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 18246,41 грн; податкове повідомлення-рішення від 12.03.2018 № з військового збору на суму 7602,68 грн, в т.ч. за податковими зобов`язаннями 6082,14 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 1520,54 грн; податкове повідомлення-рішення від 12.03.2018 № з податку на додану вартість на суму 216778,75 грн, в т.ч. за податковим зобов`язаннями 173423,00 грн, та за штрафними (фінансовими) санкціями 43355,75 грн; рішення № від 12.03.2018 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму штрафних санкцій 14440,80 грн; рішення № від 12.03.2018 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасного подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у розмірі 170 грн, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.03.2018 №Ф- на суму 72204 грн, рішення від 23.01.2018 №118/ФОП/14-13-13-04 про анулювання реєстрації платника єдиного податку з 01.04.2016.

Постановою Верховного Суду від 16.09.2022 у справі №824/275/18-а частково задоволено касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області. Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 скасовано в частині визнання протиправним та скасування рішення від 23.01.2018 №118/ФОП/14-13-13-04 про анулювання реєстрації платника єдиного податку з 01.04.2016 та залишено в силі рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.01.2019 в цій частині.

Водночас, постановою Верховного Суду від 16.09.2022 у справі №824/275/18-а, зокрема рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.01.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 скасовано в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.03.2018 №. Справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 залишено без змін.

Направляючи справу на новий розгляд, Верховний суд у своїй постанові акцентував увагу на тому, що судами попередніх інстанцій не встановлено, чи був позивач платником податку на додану вартість, чи був у нього обов`язок подавати до податкового органу податкові декларації з податку на додану вартість та складати податкові накладні у вказаний період. Судами не досліджено правомірність винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення від 12.03.2018 № , у зв`язку з чим не вжили визначених законом заходів, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

До вказаних спірних правовідносин суду застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Коституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові основи оподаткування податком на додану вартість встановлено розділом V та підрозділом 2 розділу ХХ ПК України.

Порядок реєстрації особи як платника податку на додану вартість регулюється статтями 180-183 розділу V ПК України та регламентувались на час виникнення спірних правовідносин Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14 листопада 2014 року №1130.

Для цілей оподаткування податком на додану вартість платниками податку є особи, перелік яких встановлений підпунктом 14.1.139 пункту 14.1. статті 14 розділу І та пунктом 180.1 статті 180 ПК України, зокрема будь-яка особа, що підлягає реєстрації як платник податку.

Статтями 181 та 182 розділу V ПК України визначено умови для реєстрації особи як платника податку на додану вартість, відповідно до яких реєстрація особи як платника податку на додану вартість може здійснюватися як за добровільним рішенням особи, так і обов`язковому порядку.

Так, відповідно до п. 181.1 ст. 181 ПК України передбачено, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1 000 000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Доводи відповідача ґрунтуються на перевищені позивачем суми доходів у розмірі 1 (один) млн. грн., яке відбулося за результатами господарської діяльності під час перебування ОСОБА_1 на спрощеній системі оподаткування, а саме за період з 01.07.2015 по 30.06.2016, тому позивач повинен був у відповідності до п. 183.4 ст. 183 ПК України подати заяву не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених Кодексом щодо реєстрації платником податку на додану вартість.

Згідно з пунктами 183.1 та 183.2 статті 183 ПК України будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву. У разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, особа, яка безпосередньо здійснює операції з постачання товарів та послуг на митній території України, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість згідно з розділом V ПК України, загальний обсяг яких перевищує 1 млн. грн., зобов`язана згідно з вимогами ПК України подати до контролюючого органу за своїм місцезнаходженнями заяву та зареєструватись платником податку на додану вартість.

При цьому таке правило, не застосовується до платників єдиного податку першої - третьої груп.

Обрахування граничного обсягу оподатковуваних операцій (1 млн грн.), з досягненням якого пов`язується обов`язок зареєструватись платником податку на додану вартість, а також обов`язок з його сплати та подання звітності, особою, яка є платником єдиного податку, здійснюється з моменту, коли у цієї особи виник обов`язок перейти на загальну систему оподаткування, оскільки до цього ця особа звільнена від сплати податку на додану вартість.

Отже, в особи, що перейшла зі спрощеної системи оподаткування на сплату інших податків і зборів, обов`язок зареєструватись платником податку на додану вартість виникає в разі якщо загальна сума від здійснення операцій із постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1 000 000 гривень (без урахування податку на додану вартість). При цьому обрахунок загальної суми розпочинається з часу переходу на загальну систему оподаткування, тобто для визначення наявності обов`язку щодо реєстрації платником податку на додану вартість та подання звітності з такого податку, отриманні від здійснення операцій на спрощеній системі оподаткування суми не враховуються.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 26.02.2019 у справі №814/4461/13-а, від 05.09.2019 у справі №813/8772/14 та 16.10.2019 у справі №1340/4383/18, від 17.08.2022 у справі № 560/8206/20.

В даному випадку, відповідач вважає, що протягом перевіряємого періоду з 01.04.2016 по 31.12.2016 платник податків ОСОБА_1 протиправно не зареєструвався платником ПДВ та не сплачував податок на додану вартість, за що позивачу донараховано податок на додану вартість на загальну суму 260778,75 грн, що включає 173423 суму податкового зобов`язання та 43355,75 грн - суму за штрафними (фінансовими) (штрафами).

Так, судом встановлено, що в період з 01.01.2016 по 31.12.2016 самозайнята особа ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, був платником єдиного податку ІІ групи, а з 01.01.2017 по 30.09.2017 на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку ІІІ групи.

Самозайнятою особою ОСОБА_1 в перевіряємому періоді надавались послуги по перевезенню лісопродукції, виготовленню та пропарці дошки букової, виготовленню дошки грабової необрізної, виготовлення дошки хвойних порід обрізної та брусу обрізного та реалізації дров.

Згідно матеріалів справи, з 01.04.2016 самозайнята особа ОСОБА_1 , внаслідок здійснення в попередньому податковому періоді (1 квартал 2016) видів діяльності, які не мають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових норм господарювання виключений з реєстру платників єдиного податку шляхом прийняття рішення №118/ФОП/24-13-13-04 від 22.01.2018 про анулювання реєстрації платника єдиного податку.

Постановою Верховного Суду від 16.09.2022 у справі №824/275/18-а постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 скасовано в частині визнання протиправним та скасування рішення від 23.01.2018 №118/ФОП/14-13-13-04 про анулювання реєстрації платника єдиного податку з 01.04.2016 та залишено в силі рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.01.2019 в цій частині. Отже рішення податкового органу від 23.01.2018 №118/ФОП/14-13-13-04 про анулювання реєстрації платника єдиного податку з 01.04.2016 є чинним.

Як зазначалось відповідачем, позивач за період з 01.04.2016 по 31.12.2016 повинен був перебувати на загальній системі оподаткування та сплачувати до бюджету самостійно розраховані авансові платежі з податку на додану вартість. Однак, позивач платником з податку на додану вартість не реєструвався та податкові декларації з податку на додану вартість не подавав, податкові накладні не складав.

Згідно акту перевірки від 23.02.2018 №19/24-13-13-04-19/ НОМЕР_2 , в ході перевірки документальної позапланової перевірки встановлено, що згідно відомостей з ЦБД ДФС України №597/вн/24-13-08-13 від 08.12.2017 сума отриманих позивачем доходів за період з 01.07.2015 по 30.06.2016 складає 1056456,68 грн.

Указане, на думку відповідача є підставою для обов`язкової реєстрації позивачем як платником податку на додану вартість з 11.07.2016.

При цьому, суд звертає увагу відповідача, на те що обсяг операцій із постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість, за умови перевищення 1 млн. грн протягом останніх 12 календарних місяців, повинен визначатися для позивача саме з часу переходу його на загальну систему оподаткування, тобто з 01.04.2016.

Відтак, суд зазначає, що перевіряємий контролюючим органом період охоплює період господарської діяльності позивача з 01.04.2016 по 30.06.2016, водночас суму отриманого позивачем доходу у розмірі 1056456,00 грн визначено за період з 01.07.2015 по 30.06.2016.

Суд наголошує на тому, що обрахунок загальної суми розпочинається з часу переходу платника податку на загальну систему оподаткування, тобто для визначення наявності обов`язку щодо реєстрації платником податку на додану вартість та подання звітності з такого податку, отриманні від здійснення операцій на спрощеній системі оподаткування суми не враховуються.

Згідно матеріалів справи, з 01.04.2016 позивача переведено на загальну систему оподаткування.

З огляду на зазначене, суд вважає, що податковим органом помилково до загального обсягу операцій платника податку на додану вартість включено операції платника єдиного податку (за період з 01.07.2015 по 01.04.2016), що призвело до неправомірного визначення відповідачем суми отриманого позивачем від господарської діяльності доходу у розмірі 1056456,00 грн.

Таким чином, оскільки відповідач при обрахунку загальної суми від здійснення позивачем операцій з постачання товарів/послуг протягом останніх 12 календарних місяців, протиправно врахував доходи, отримані під час перебування платника податків на спрощеній системі оподаткування, то помилковими є посилання відповідача на обов`язок позивача зареєструватись платником податку на додану вартість та подавати звітність із цього податку з 11.07.2016, оскільки на той час, позивач, з точки зору логічної не міг отримати граничну суму доходу в сумі 1 млн.грн.

Поряд із цим, судом встановлено, що згідно акту документальної позапланової перевірки за результатами перевірки встановлено, що самозайнятою особою ОСОБА_1 за 2016 рік отримано дохід від надання послуг юридичним особам платникам податку на прибуток на загальних підставах ДП "Хотинський лісгосп" в сумі 564211,40 грн, в тому числі в другому кварталі 2016 отримано дохід у сумі 342709,00 грн.

Таким чином, перебуваючи на загальній системі оподаткування з 01.04.2016 ФОП ОСОБА_1 отримав оподатковуваний дохід від здійснення операцій із постачання товарів/послуг на загальну суму 342709,00, що менше за встановлений пунктом 181.1 статті 181 ПК України розмір 1 000 000 грн., необхідний для обов`язкової реєстрації платником податку на додану вартість.

Таким чином, суд зазначає, що помилкове включення податковим органом до загального обсягу операцій платника податку на додану вартість операції платника єдиного податку, призвело до неправомірного визначення відповідачем моменту обов`язкової реєстрації платником податку на додану вартість, що в подальшому також призвело до безпідставного збільшення суми грошового зобов`язання за податком на додану вартість у розмірі 216778,75 грн та покладення на позивача обов`язку щодо подання звітності з податку на додану вартість за період з 01.04.2016 по 30.12.2016.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2018, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 216778,75 грн, з них: за податковими зобов`язаннями 173423,00 грн та за штрафними санкціями - 43355,75 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

З урахуванням вищевикладених обставин, оцінюючи в сукупності обставини справи, письмові докази, суд приходить до висновку, що позивачем доведено суду протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 12.03.2018.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до положень, закріплених ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 73 КАС України передбачено належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. ч.1-3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для задоволення заявлених вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.03.2018.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд стягує з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 2167,79 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про скасування рішень, - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2018.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2167,79 грн, сплачений згідно квитанції 22-28905/1 від 22.03.2018.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (с.Ржавинці, Заставнівський район, Чернівецька область,59445, РНОКПП НОМЕР_2 );

Представник позивача адвокат Бобик Йосиф Богданович ордер серії СЕ №1051895, вул. О.Пушкіна, 18/3, м. Чернівці);

Відповідач Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, Чернівецька область, 58013, ).

Суддя В.О. Григораш