Справа № 320/10484/22
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 року м. Київ № 320/10484/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 та просить:

визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 № 226-0Д від 29.08.2022 та відповідний акт службового розслідування повністю;

зобов?язати відповідача провести всі необхідні розпорядчо-адміністративні дії по доведенню до відповідних служб факт скасування спірного наказу в межах повноважень;

зобов?язати отримати справу з Оболонського районного у м. Києві ТЦК та СП для коректного перерахунку і належного обліку;

зобов?язати в найкоротші терміни провести коректний перерахунок і здійснити виплату всіх утриманих і не виплачених грошових сум грошового забезпечення та додаткової винагороди і з врахуванням строку відрядження для участі у бойових діях, вислуги років і звання, а також згідно раніш поданих рапортів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.11.2022 справу передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду місту Києва.

15.12.2022 набрав чинності Закон України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду».

Відповідно до абзаців 1-3 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного закону Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя, а до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом. Окружний адміністративний суд міста Києва невідкладно, протягом десяти робочих днів, передає судові справи, які перебувають у його володінні, до Київського окружного адміністративного суду.

Відтак, розгляд зазначеної справи підпадає під територіальну юрисдикцію Київського окружного адміністративного суду.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддям, головуючим суддею у даній справі визначено суддю Головенка О.Д.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.02.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що службове розслідування щодо позивача проведено неповно та поверхово, тому за його результатами зроблено помилкові висновки і незаконно прийнято спірний наказ. Фактично позивач з особовим складом діяв виключно в межах наданого розпорядження, порушень вимог законодавства не допустив. Вказав, що йому було доручено з особовим складом в ніч на 29.06.2022 прибути в лісосмугу для обладнання окопів. Згідно з розпорядженням у разі обстрілу та значної загрози необхідно було на автомобілі евакуюватися в розташування військової частини, чи евакуюватися після прибуття заміни. Саме ці дії і були позивачем виконані, хоча евакуація до військової частин здійснена без транспорту, оскільки командуванням автомобіля при підрозділі не було залишено. Тому вважає спірний наказ незаконним і таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач, належним чином повідомлений, відзив до суду не подав, з клопотанням та іншими заявами до суду не звертався.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 відповідно до наказу від 23.02.2022 був переданий в оперативне підпорядкування 1 батальйонної тактичної групи командувачу ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Слід зазначити, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.09.2023 у справі № 320/10483/22 адміністративний позов ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково та визнано протиправним та скасовано п. 2.2, 3 та 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 226-ОД від 29.08.2022, що є предметом оскарження у даній справі, в частинах, що стосуються ОСОБА_2 , зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) виплатити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) все належне грошове забезпечення, на яке ОСОБА_2 мав право у липні-серпні 2022 з урахуванням премій та доплат. Рішення набрало законної сили 30.10.2023 та не було оскаржено.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивачу було доручено з особовим складом в ніч на 29.06.2022 прибути в лісосмугу для обладнання окопів, а у подальшому внаслідок самовільного залишення місця служби району виконання завдання поблизу, в бойовій обстановці на підставі наказу від 04.07.2022 № 220 розпочато службове розслідування.

Слід вказати, що судом досліджено Акт службового розслідування, Наказ від 29.08.2022 № 226-Од про результати проведеного службового розслідування, які наявні в матеріалах справи, однак враховуючи перебування України в стані війни, судом не наводяться усі відомості щодо хронології подій та обставин, які були предметом службового розслідування, при цьому зазначені докази наявні в матеріалах справи.

Службове розслідування завершено та вирішено за порушення ст. 17, 65 Конституції України, ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункт 195 Бойового статуту Сухопутних військ Збройних Сил України частини II (батальйон, рота), затвердженого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 29.12.2010 № 574, внаслідок самовільного залишення місця служби без дозволу відповідних командирів і начальників, в бойовій обстановці молодшого лейтенанта ОСОБА_2 та старшого лейтенанта ОСОБА_1 та притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на них дисциплінарні стягнення «Попередження про неповну службову відповідність».

Крім того, в акті службового розслідування запропоновано в порядку ст. 214 КПК України надіслати матеріали службового розслідування до територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, з метою прийняття рішення про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За результатом службового розслідування відповідачем було прийнято наказ командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (з основної діяльності) від 29.08.2022 №226-ОД «Про результати проведеного службового розслідування», яким в п. 2.2 за порушення ст. 17, 65 Конституції України, ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункт 195 Бойового статуту Сухопутних військ Збройних Сил України частини II (батальйон, рота), затвердженого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 29.12 2010.№ 574, внаслідок самовільного залишення місця служби в бойовій обстановці притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність старшого лейтенанта ОСОБА_1 (п.2.1).

Крім того, цим наказом в п. 3 наказано начальнику відділення персоналу та стройового штабу облікувати військовослужбовців, яких наказом Командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.06.2022 «Про призначення особового складу на посаду 1 батальйонної тактичної групи Військової частини НОМЕР_1 », включено до штатно-посадового списку особового складу 1 штурмової роти 1 батальйонної групи старшого лейтенанта ОСОБА_1 , як такого, що самовільно залишив місце в бойовій обстановці 29.06.2022.

Пунктом 4 цього наказу наказано помічнику командира з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_1 :

виплатити премію за липень місяць 2022 року військовослужбовцям, вказаним у пункті 3 цього наказу, відповідно до розділу ХVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, а також додаткову винагороду за цей же місяць, встановлену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, якщо відсутні інші підстави для їх невиплати за вказаний місяць;

не виплачувати премію за серпень місяць 2022 року військовослужбовцям, вказаним у пункті 3 цього наказу, на підставі п. 5 розділу ХVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, у зв`язку із накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Уважаючи незаконним наказ та всі дії щодо службового розслідування, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" № 551-XIV від 24.03.1999 затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил визначено, що Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України Верховний Головнокомандувач Збройних Сил України, Міністр оборони України, начальник Генерального штабу - Головнокомандувач Збройних Сил України, керівники державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, Голова Служби зовнішньої розвідки України, Голова Служби безпеки України, Голова Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, командувач Національної гвардії України, Голова Державної прикордонної служби України, Голова Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, начальник Управління державної охорони України, керівники інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями користуються дисциплінарною владою в повному обсязі цього Статуту, крім відповідних повноважень, визначених цим Статутом для кожного з них особисто.

Відповідно до вимог ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.

Усі дисциплінарні стягнення, крім пониження у військовому званні, пониження в посаді, звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, накладені на військовослужбовців і не зняті до дня звільнення їх у запас чи відставку, вважаються знятими з дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Згідно з вимогами ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту.

Відповідно до вимог ст. 83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно з вимогами ст. 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини

Відповідно до вимог ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, чи одержано інформацію про вчинення такого правопорушення військовослужбовцем, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та спеціально уповноваженому суб`єктові у сфері протидії корупції.

У разі якщо ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, встановлено під час проведення службового розслідування стосовно військовослужбовця Збройних Сил України чи одержано інформацію про вчинення ним такого правопорушення, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та начальникові відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Згідно з вимогами ст. 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Статтею 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк (ст. 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України).

Згідно ч. 1 ст. 106 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усі заохочення та дисциплінарні стягнення (крім зауваження), передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця (додаток 3 до цього Статуту).

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, яка затверджена Наказом Міністра оборони України 21.11.2017 № 608 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 (далі - Порядок № 608).

Пунктом 1.1 Порядком №6 08 визначено, що службове розслідування може призначатися у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Згідно з вимогами п. 3.1 Порядка № 608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.

Міністр оборони України, Головнокомандувач Збройних Сил України, начальник Генерального штабу Збройних Сил України, командувачі видів (сил), окремих родів військ Збройних Сил України, інших органів військового управління можуть призначати службові розслідування безпосередньо або доручати їх проведення (призначення) підпорядкованим посадовим (службовим) особам (п. 3.2 Порядка № 608).

Відповідно до вимог п. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу (п. 3.5 Порядка № 608),

Відповідно до вимог п. 3.6 Порядка № 608 голова комісії здійснює керівництво діяльністю комісії, має право давати письмові або усні доручення в межах проведення службового розслідування, які є обов`язковими для виконання.

У випадку відсутності голови комісії з підтверджених поважних причин його обов`язки в установленому порядку покладаються на одного з членів комісії, у разі відсутності з вищезазначених причин одного з членів комісії за відповідним клопотанням голови комісії здійснюється його заміна іншою посадовою (службовою) особою відповідно до наказу командира (начальника).

Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування (п. 3.8 Порядка № 608).

Згідно з вимогами п. 3.9 Порядка № 608 посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Відповідно до вимог п. 3.10 Порядка № 608 під час проведення службового розслідування (перевірки) може проводитися психофізіологічне дослідження із застосуванням поліграфа, яке проводиться відповідно до Інструкції з організації та проведення психофізіологічного дослідження персоналу із застосуванням поліграфа у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 14.04.2015 № 164, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.08.2019 за № 898/33869 (зі змінами).

Втручання будь-яких осіб у перебіг службового розслідування з метою перешкоджання об`єктивному та повному проведенню службового розслідування або впливу на кінцевий результат забороняється. Про виявлення таких фактів особа, якій доручено проведення службового розслідування, або голова комісії повідомляють командира (начальника), який призначив службове розслідування (п. 3.11 Порядка № 608).

Згідно з вимогами п. 3.12 Порядка №608 до участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування.

Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Судом у справі встановлено, що заступник командира полку підполковник ОСОБА_3 доручив позивачу з особовим складом в ніч на 29.06.2022 висунутися на позиції для копання окопів, що ним було виконано. Ці обставини сторонами визнаються.

Спірним у справі є обставини, які сторонами пов`язуються із завершенням виконання цього завдання. Позивач стверджує, що заступник командира полку підполковник ОСОБА_3 зазначив, що у випадку обстрілу позицій необхідно евакуйовуватись на пікапах Mitsubishi L200, на яких вони й приїхали, або ж по приїзду зміни.

Заступник командира полку підполковник ОСОБА_3 заперечує цей факт і стверджує, що позивач із підлеглими самовільно залишив позиції.

У журналі бойових дій, долученому до матеріалів службового розслідування, зазначено уточнення до запису за 29.06.2022. - встановлено факт залишення вогневої позиції без дозволу командира 23 військовослужбовцями включно з командирами взводу.

Будь-які бойові розпорядження, надані позивачу, в матеріалах службового розслідування відсутні.

Надаючи правової оцінки доводам та аргументам позивача та висновкам службового розслідування, суд бере до уваги таке.

Згідно з приписами Бойового статуту Сухопутних механізованих і танкових військ Сухопутних військ Збройних Сил України від 30.12.2016 ч. 2 «Батальйон, рота» у ст.1 7 п. 1.2.4 зазначено, що бойові завдання командир уточнює (ставить) бойовим розпорядженням.

Таке бойове розпорядження відсутнє в матеріалах службового розслідування і як окремий документ, і як запис в журналі бойових дій.

Тому за наведених обставин неможливо достовірно встановити, розпорядження якого саме змісту було поставлено перед позивачем і чи було воно ним виконано та чи було воно порушено.

Це означає, що за наслідками службового розслідування дійсно не було встановлено повно та об`єктивно всіх обставин події, отже не встановлено ні самого факту вчинення позивачем правопорушення, ні інших обставин, які підлягали встановленню.

Тому прийнятий за результатами службового розслідування наказ є протиправним, а в частині, яка стосується позивача підлягає скасуванню, отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що позовні вимоги в частині скасування наказу підлягають частковому задоволенню, а саме в тій частині, що стосується позивача, у зв`язку з цим суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати пункти 2.1, пункти 3 та 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 226-ОД від 29.08.2019 в частині, що стосуються ОСОБА_1 .

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування Акту службового розслідування, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з цим, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Таким чином, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо порушує права, свободи чи законні інтереси позивача.

Як слідує з матеріалів справи, позивач в позовній заяві просить, зокрема, визнати протиправним та скасувати Акт службового розслідування.

Суд зазначає, що вказаний акт не є правовим документом, який установлює відповідальність для позивача, визначає для нього права чи обов`язки, та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні ч. 1 ст. 19 КАС України.

Самі по собі акти, документи службового розслідування тощо не породжують жодних правових наслідків чи обов`язків, а тому не мають ознак рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), оскарження яких здійснюється за нормами КАС України, такі документи стверджують факт проведення перевірок за дотриманням вимог законодавства і є лише носіями доказової інформації.

Отже, оскаржуваний Акт службового розслідування на момент звернення з цим позовом до суду не порушує прав, свобод або інтересів позивача, що на підставі наведених вище положень ч. 1 ст. 5 КАС України унеможливлює розгляд таких вимог як у порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягає судовому розгляду. З урахуванням цього, вказані вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов?язання відповідача провести всі необхідні розпорядчо-адміністративні дії по доведенню до відповідних служб факт скасування спірного наказу в межах повноважень, суд звертає увагу, що вказана вимога не є належною формою захисту прав позивача. За таких обставин судом визначено, що належною формою захисту буде визнання протиправним та скасування наказу в частинах, які стосуються позивача та зобов`язання відповідача виплатити позивачу всі належні види його грошового забезпечення, які позивач мав би отримати, що не є відмовою в задоволенні заявленої позовної вимоги.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов?язання відповідача в найкоротші терміни провести коректний перерахунок і здійснити виплату позивачу всіх утриманих і не виплачених грошових сум грошового забезпечення та додаткової винагороди і з врахуванням строку відрядження для участі у бойових діях, вислуги років і звання, а також згідно раніше поданих рапортів, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок № 260). Цей Порядок визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Відповідно до п. 1 розділу 16 Порядку № 260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби (абз. 1 п. 2 розділу 16 Порядку № 260).

Згідно з вимогами п. 3 розділу 16 Порядку № 260 виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.

Як убачається з вимог абз. 1 п. 4 розділу 16 Порядку № 260, при порушенні військової дисципліни, незадовільному виконанні службових обов`язків виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється в таких розмірах:

у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення "догана", оголошеного наказом командира військової частини, - 90 відсотків встановленого розміру щомісячної премії;

у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення "сувора догана", оголошеного наказом командира військової частини, - 80 відсотків встановленого розміру щомісячної премії;

у разі накладення на військовослужбовця двох дисциплінарних стягнень "догана" ("сувора догана"), оголошених наказом командира військової частини, - 60 відсотків встановленого розміру щомісячної премії;

у разі накладення на військовослужбовця трьох дисциплінарних стягнень "догана" ("сувора догана"), оголошених наказом командира військової частини, - 50 відсотків встановленого розміру щомісячної премії.

Абзацом 2 п. 4 розділу 16 Порядку № 260 встановлено, що командир військової частини здійснює преміювання у зазначених розмірах за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром (за винятком випадків, коли таке стягнення знято встановленим порядком у цьому самому місяці).

Відповідно до вимог абз. 3 п. 5 розділу 16 Порядку № 260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження у військовому званні на один ступінь, позбавлення військового звання - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром.

Як вже зазначалося судом, 29.08.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ № 226-ОД «Про результати проведеного службового розслідування». Відповідно до наказу вирішено виплатити премію за липень 2022 року військовослужбовцям, вказаним у п. 3 цього наказу, відповідно до розділу ХVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, а також додаткову винагороду за цей же місяць, встановлену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, якщо відсутні інші підстави для їх невиплати за вказаний місяць; та не виплачувати премію за серпень місяць 2022 року військовослужбовцям, вказаним у п. 3 цього наказу, на підставі п. 5 розділу ХVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018. № 260, у зв`язку із накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Разом з тим, судом вказаний наказ визнано протиправним та скасовано в частині, що стосується позивача, оскільки він не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та прийнятий без урахування всіх обставин службового розслідування щодо позивача.

З урахуванням вищезазначеного, суд звертає увагу, що відповідачем протиправно не виплачено позивачу всі види грошового забезпечення, премії та доплати, щодо яких позивач мав право в цей період, чим порушено його право на мирне володіння своїм майном. З метою захисту прав позивача суд вважає необхідним зобов`язати відповідача здійснити ці виплати позивачу.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що відповідач протиправно виніс наказ № 226-ОД від 29.08.2022 та застосував до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, діяв всупереч норм чинного законодавства України, не вірно застосувавши нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, що регулює розмір виплати вказаної допомоги, та не дотримався вимог, передбачених частиною другою ст. 2 КАС України.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Щодо вимоги зобов?язати отримати справу з Оболонського районного у м. Києві ТЦК та СП для коректного перерахунку і належного обліку суд відмовляє у її задоволенні з огляду на її передчасність, оскільки у суду відсутні сумніви, що відповідач не проведе належних розрахунків з позивачем на виконання даного рішення.

За таких обставин, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 у справі "Чуйкіна проти України" (Chuykina v. Ukraine) зазначив, що процесуальні гарантії, викладені у ст. 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином ст. 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції.

Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 ст. 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia) та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia).

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що позивачем сплачено 992,40 грн судового збору за подання даного адміністративного позову, що підтверджується квитанцією від 26.10.2022.

Відтак у зв`язку із частковим задоволенням позову суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір у сумі 496,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242- 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати п. 2.1, 3 та 4 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 226-ОД від 29.08.2022 в частинах, що стосуються ОСОБА_1 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) все належне грошове забезпечення, на яке ОСОБА_1 мав право у липні-серпні 2022 з урахуванням премій та доплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати в сумі 496,20 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.