Справа № 205/6252/23
Суддя: Бізяєва Н. О.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

15.11.2023 Єдиний унікальний номер 205/6252/23
Провадження №2а/205/74/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 рік м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Бізяєвої Н.О.

за участі секретаря судового засідання Тімофєєвої І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, в порядку спрощеного позовного провадження, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Ураїни, інспектора четвертої роти третього батальону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної полції України Пещиди Дмитра Андрійовича, про визнання протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, відповідно якого просить: визнати протиправними дії інспектора четвертої роти третього батальону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної полції України Пещиди Д.А.; скасувати постанову серія ЕАС № 7053055 від 25.05.2023 р. про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху на ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 121 КУпАП, провадження по справі закрити; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у Дніпроптеровській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,00 грн.

В обґрунтування вимог позову зазначає, що Постановою серії ЕАС № 7053055 від 25.05.2023, прийнятою інспектором четвертої роти третього батальону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної полції України Пещиди Д.А., на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн. Так, 25.05.2023 року біля 20:00 год. він рухався на авто білі «DACIA LOGAN» д/з НОМЕР_1 по просп.. Д.Яворницького м. Дніпро біля будинку №50 помітив, зо за ним рухався патрульний автомобіль Тайота Каролла. Надавши команду зупинитися, він зупинився, хоча причини для зупинення не було. Після того, як він вийшов з машини, лейтенант поліції ОСОБА_3 повідомимв йому що вчора на лінію 102 було звернення анонімного громадянина, який повідомив, що його автомобіль був помічений у вказаний час у районі лісопарку (Дійовка), де він вів себе неадекватно, створюючи аварійні ситуації. На що останнім було заперечено такий факт. Намагаючись написати письмові пояснення, він звернувся до поліції для надання йому лсита та ручки, на що з початку було відмовлено. Після того він звернувся на екстрену лінію «102» з ціллю зафіксувати протиправні дії співробітників патрульної поліції. Працівник поліції Пащида Д.А. і Петухов Д.О. надали йому винесену постанову серії ЕАС №7053055 та з місця події поїхали. Вважає дана постанова підлягає скасуванню, з наступних підстав. Оскаржувана постанова ЕАС №7053055 від 25.05.2023 не містить інформації про технічний засіб, яким здійснено фотографування, відеозапис правопорушеня. Крім того не було розроз`яснено права та обов`язки та не дали можливості скористатися правовою допомогою.

Ухвалою суду від 26.06.2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

11.07.2023 року представником Марченко А.О., відділу правового забезпечення управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, як відповідачем 1, подано до суду, через канцелярію, відзив на адміністративний позов, в якому зазначене наступне, що постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 510,00 грн. від 25.05.2023 року, зазначено про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «DACIA LOGAN» д/з НОМЕР_1 по просп.. Д.Яворницького м. Дніпро в районі будинку №47, обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушим п. 2.3. «в» Правил дорожнього руху України. Вказана постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалами про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, відповідно до яких постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАп, підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України і є особами, незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення. В основу прийнятого відповідачем рішення, щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складання відносно нього оскаржуваної постанови були покладені фактичні дані у вигляді відеозапису із фіксацією вчиненого позивачем порушення вимог Правил дорожнього руху України. Щодо позовної заяви про визнання дій протиправними, вказує наступне, КАС України містить норму, якою врегульовані особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності. Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу; 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, стягнення не було посилено. Ч. 3 ст. 286 КАС України є загальною нормою, оскільки єдиний предмет її регулювання полягає у встановлені можливих способів судового захисту в в окремо визначеній категорії справ справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності. Тобто таких спосіб захисту як визнання дій протиправними, не передбачений загальними нормами КАС.

13.07.2023 року інспектором четвертої роти третього батальону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної полції України Пещидою Д.А до суду поданий відзив на позовну заяву, відповідно якої просив відмовити у задоволені позовних вимог.

В судове засідання учасники справи не з`явились.

15.11.2023 року позивачем подана до суду, зареєстрована в канцелярії, заява про розгляд справи без їх участі, позовну заяву підтримує та просить задовольнити.

Відповідачами по справі, також подані клопотання про розгляд справи без їх участі.

Враховуючи зазначене, відсутність заяв або клопотань які перешкоджають суду у даному судовому засіданні провести розгляд справи по суті, приходжу до висновку, про можливість розглянути справу без участі її учасників.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у суду докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приписами ч.1 ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7053055 від 25.05.2023р., позивач ОСОБА_1 , 25.05.2023 року о 20-06 год. в м. Дніпро, вул.. Леніна, буд. 4 керував транспортним засобом «DACIA LOGAN» д/з НОМЕР_1 обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в. ПДР. До постанови додається: 472236 відео з камер безпечного міста.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Позивач з винесеною постановою не погоджується та вважає, що вона складена безпідставно та не підтверджується будь-якими доказами.

Приписами п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що позивач це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Нормами п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що індивідуальний акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій aбo в порядкунадання адміністративних послуг, який стосується прав aбo інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням aбo мас визначений строк.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Приписами ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Приписами ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами п. 4. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, і ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Так, приписами ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 2.3.в. ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23 грудня 2005 року № 14, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В обґрунтування своїх заперечень, відповідач 1 зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП підтверджується відеозаписом фіксакції вчиненого позивачем порушення та показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог ПДР України і є особами незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення.

Однак дані твердження не можуть бути доказом у справі, оскільки: 1) відео з камер безпечного міста, це камери вуличного спостереження, натомість як відео з бодікамер поліцейських, які долучені до відзиву, не зазначено в оскаржуваній постанові; 2) про наявність свідків у постанові про накладення адміністративного стягнення відносно позивача відповідачем не зазначено.

Крім того, працівники поліції, які у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення, є зацікавленими особами в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Натомість, цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах. Обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Такий правовий висновок викладений у Верховним Судом у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити:

- найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

- дату розгляду справи;

- відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

- опис обставин, установлених під час розгляду справи;

- зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

- прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про:

- дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

- транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

- технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

- розмір штрафу та порядок його сплати;

- правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

- відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Також, суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на ДПП НП України.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17, від 17.07.2019 року по справі № 295/3099/17 та від 13.02.2020 року по справі № 524/9716/16-а.

Інших доказів, які б свідчили про наявність у ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, зокрема, пояснень свідків, матеріали справи не містять.

Судом всатновлено, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не надано жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про не підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Щодо вимог позивача про визнання дій інспектора протиправними вони задоволенню не підлягають, оскільки за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право прийняти одне з передбачених ч. 3 ст. 286 КАС Українирішень, зокрема, про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, оскільки відповідач є суб`єктом владних повноважень, то понесені позивачем витрати на судові витрати у розмірі 536 гривень 80 копійок підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 262, 286 КАС України

УХВАЛИВ:

Вимоги позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Ураїни, інспектора четвертої роти третього батальону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної полції України Пещиди Дмитра Андрійовича, про визнання протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серія ЕАС № 7053055 від 25.05.2023 року, винесену інспектором четвертої роти третього батальону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної полції України Пещидою Дмитром Андрійовичем, згідно якої на ОСОБА_1 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн., за правопорушення передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративні відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП закрити.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн.. 80 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього адміністративного апеляційного суду (49005, м. Дніпро, вул. Василя Жуковського, 23).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.11.2023.

Суддя: Н.О. Бізяєва