Справа № 520/18019/23
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

16 листопада 2023 р. справа № 520/18019/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Старосєльцевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Зозулєвої А.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку ст. 287 КАС України у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: Головне управління ДФС у Харківській області, про визнання бездіяльності протиправною, спонукання до зняття арешту та припинення утримання з пенсії, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, боржник) у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправною бездіяльності державного виконавця Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, щодо невжиття заходів завершення виконавчого провадження, а саме: зняття арешту з всього майна, що належить ОСОБА_1 та відкликання з управління ПФУ України в Харківській області розпорядження про стягнення з позивача, згідно виконавчого листа; 2) зобов`язання Основ`янсько - Слобідський відділ державної виконавчої служби міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з усього майна, що належить ОСОБА_1 на праві власності та припинити утримання з пенсії ОСОБА_1 .

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що відповідачем протиправно не вжито заходи завершення виконавчого провадження, а саме: зняття арешту з всього майна, що належить позивачу та відкликання з пенсійного органу розпорядження про стягнення з позивача згідно виконавчого листа, оскільки заборгованість відсутня, виконавче провадження закінчено ще у 2013 році.

Відповідач, Основ`янсько - Слобідський відділ державної виконавчої служби міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі за текстом - відповідач), з поданим позовом не погодився, надав відзив на позов, в якому зазначив про те, що спірне обтяження було накладено в рамках виконавчого провадження №17741714, яке було відкрито 20.12.2006р. Також, зазначив, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за вказаним виконавчим провадженням не було сплачено заборгованість, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, а тому не має підстав для зняття арешту з майна боржника.

Третя особа письмові пояснення стосовно позову до суду не надала, про розгляд справи повідомлялась належним чином.

Ухвалами суду від 31.08.2023р. та від 14.09.2023р. від Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області було витребувано докази, а саме: належним чином завірені копії доказів з письмовими поясненнями стосовно утримання з пенсії ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження №17741714 із зазначенням підстав для такого утримання; з якої дати здійснюється утримання; щомісячного розміру утримання; загального розміру утриманих коштів та коштів, що підлягають до утримання (залишок у разі наявності); відомостей одержувача та на який рахунок утримуються кошти з пенсії позивача.

25.09.2023р. від Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області до суду надішли пояснення про те, що утримання з пенсії ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження №17741714 не проводяться.

Ухвалою суду від 27.09.2023р. від Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було витребувано: належним чином завірені копії витягів з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, а також Автоматизованої системи виконавчих проваджень щодо відомостей про здійснення виконавчих дій відносно ОСОБА_1 , зокрема, накладення арешту на майно та будь-яких стягнень; належним чином завірені копії звернення ОСОБА_1 від 25.05.2023р.. який надійшов до Відділу 26.05.2023р., та відповіді на нього; витребувано від Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області: належним чином завірені копії доказів з письмовими поясненнями стосовно утримання з пенсії ОСОБА_1 в рамках будь-якого виконавчого провадження з зазначенням підстав для такого утримання та номеру виконавчого провадження; з якої дати здійснюється утримання; щомісячного розміру утримання; загального розміру утриманих коштів та коштів, що підлягають до утримання (залишок у разі наявності); відомостей одержувача та на який рахунок утримуються кошти з пенсії позивача.

10.11.2023р. від Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області до суду надішли пояснення про те, що на виконанні в головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області перебуває постанова про стягнення з боржника виконавчого збору б/н від 28.12.2006 року видана державним виконавцем державної виконавчої служби Комінтернівського району м. Харкова Харківської області та розпорядження ДВ-1/185, видане на підставі виконавчого листа Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.12.2006 по справі № 1- 631/2006, про стягнення з пенсії ОСОБА_1 на користь держави боргу у розмірі 189207,06 грн. та виконавчого збору - 18920,71 грн. Керуючись ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 01.07.2007 з пенсії ОСОБА_1 проводяться відрахування у розмірі 20% від загального розміру пенсії. З 01.05.2022 відрахування було призупинено згідно з Законом України від 15.03.2022 № 2129-ІХ "Про внесення зміни до розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження", яким врегульовано окремі питання примусового виконання рішень в умовах воєнного стану. За період з 01.07.2007 по 30.04.2022 загальна сума відрахувань становить 49022,51 грн., з яких відрахування збитків - 908,00 грн., виконавчі дії - 4893,14грн., штраф - 44129,37 грн. Залишок боргу становить 145985,69 грн. та виконавчого збору - 14118,37 грн. Відрахування з пенсії ОСОБА_1 буде розпочато після скасування або припинення воєнного стану на території України.

16.11.2023р. від Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до суду надійшли письмові пояснення про те, що боржником борг у розмірі 189207,06 грн., виконавчий збір 18920,70 грн. та витрати з вчинення виконавчих дій станом на теперішній час не сплачено; на даний час матеріали виконавчого провадження знищені та в архіві Відділу не зберігаються.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини полягають у наступному.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.11.2006 року по справі №1-631 заявника - ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України; кримінальну справу згідно ч. 2 ст. 367 КК України припинено; цивільний позов було задоволено в межах суми 189207,06 грн., а також стягнуто з ОСОБА_1 судові витрати за проведення судово-економічної експертизи №3873 від 22.06.2006 в сумі 908,00 грн.

По вказаній справі Комінтернівським районним судом м. Харкова 08 грудня 2006 року видано відповідний виконавчий лист №1-631 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 189207,06 грн.

20 грудня 2006 року державним виконавцем Комінтернівського ВДВС ХМУЮ у Харківській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №17741714 з примусового виконання виконавчого листа №1-631, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова 08 грудня 2006 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 189207,06 грн.

Постановою державного виконавця Комінтернівському ВДВС ХМУЮ у Харківській області від 23 квітня 2010 року стягнуто з боржника витрати за проведення виконавчих дій у розмірі 18920,71 грн.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 22 жовтня 2007 року реєстратором Сьомої Харківської державної нотаріальної контори зареєстровано арешт частини квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ від 16 жовтня 2007 року.

У межах виконавчого провадження з примусового виконання постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.11.2006 року по справі №1-631 в частині стягнення з заявника завданої злочином, майнової шкоди Комінтернівським ВДВС ХМУЮ у Харківській області було прийнято Розпорядження від 02.10.2009р. №ДВ-1/185.

Розпорядження Комінтернівського ВДВС ХМУЮ у Харківській області ДВ-1/185 від 02.10.2009 №33178 було надіслано до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області на виконання виконавчий лист Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі №1-631 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 189207,06 грн. та виконавчого збору - 18920,71 грн.

У ході розгляду справи судом достеменно установлено, що стягнення боргу за постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.11.2006 року по справі №1-631 у повному обсязі не відбулось; борг за цим рішенням суду у кримінальній справі не належить до грошових зобов"язань з податків (зборів, обов"язкових платежів); Розпорядження Комінтернівського ВДВС ХМУЮ у Харківській області ДВ-1/185 від 02.10.2009 №33178 юридичної сили не втратило та є діючим.

Дослідивши зміст розпорядження Комінтернівського ВДВС ХМУЮ у Харківській області ДВ-1/185 від 02.10.2009 №33178, суд встановив, що з ОСОБА_1 на користь держави здійснюється стягнення суми по виконавчому листу Комінтернівського районного суду м.Харкова по справі №1-631 у розмірі 189207,06 грн. та виконавчого збору у розмірі 18920,71 грн.; отримувач коштів: УДК у Харківській області. Після виконання виконавчий лист з відмітками про виконання належить повернути.

Отже, на виконанні у Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Харківській області перебуває розпорядження Комінтернівського ВДВС ХМУЮ у Харківській області ДВ-1/185 від 02.10.2009 №33178, оригінал виконавчого листа по справі №1-631/2006 та постанова державного виконавця Комінтернівському ВДВС ХМУЮ у Харківській області від 23 квітня 2010 року про стягнення з боржника витрат за проведення виконавчих дій у розмірі 18920,71 грн.

За виконавчим листом по справі №1-631/2006 за постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.11.2006 року по справі №520/1-631 стягувачем указано - Держава, а фактичним отримувачем коштів у межах виконавчого провадження є УДК у Харківській області.

Отже, тероргани Державної фіскальної служби України (ГУ ДФС у Харківській області) та тероргани Державної податкової служби України (ГУ ДПС у Харківській області) не є зацікавленими особами у згаданому виконавчому провадженні, а тому стану примусового виконання постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.11.2006 року по справі №1-631 не контролюють, обліку надходжень не здійснюють.

Доказів закінчення виконавчого провадження №17741714 матеріали справи не містять.

З листа Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області від 27.11.2019р. №8022/02.18-20 слідує, що відрахування з пенсії позивача проводяться відповідно до Закону України "Про виконавче загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" по 20% від нарахованого розміру пенсії. Утримання з пенсії провадяться з 01.08.2010 року до повного погашення заборгованості.

З пояснень Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області від 10.11.2023р. вбачається, що з 01.07.2007 року з пенсії ОСОБА_1 проводяться відрахування у розмірі 20% від загального розміру пенсії. З 01.05.2022 року відрахування було призупинено згідно з Законом України від 15.03.2022 № 2129-ІХ "Про внесення зміни до розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження", яким врегульовано окремі питання примусового виконання рішень в умовах воєнного стану. За період з 01.07.2007 по 30.04.2022 загальна сума відрахувань становить 49022,51 грн., з яких відрахування збитків - 908,00 грн., виконавчі дії - 4893,14грн., штраф - 44129,37 грн. Залишок боргу становить 145985,69 грн. та виконавчого збору - 14118,37 грн.

Згідно листа ГУ ДПС у Харківській області від 18.05.2023р. №27018/6/20-40-13-14-21 відповідно до даних ІКС "Податковий блок" станом на 16.05.2023 по фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 заборгованість зі сплати податків, зборів, платежів, в тому числі згідно рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2006 року у справі №1-631, не обліковується.

Стверджуючи про протиправність не вжиття суб"єктом владних повноважень - органом системи Державної виконавчої служби України заходів з завершення виконавчого провадження, а саме: зняття арешту з всього майна, що належить позивачу та відкликання з пенсійного органу розпорядження про стягнення з позивача згідно виконавчого листа, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999р. №606-XIV (чинного на час відкриття виконавчого провадження; далі за текстом - Закон України №606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

За приписами ст.3 Закону України №606-XIV примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи, зокрема: 1) виконавчі листи, що видаються судами, та накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних та кримінальних справах у випадках, передбачених законом.

За приписами ст.4 Закону України №606-XIV заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на майно боржника; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України №606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Суд відмічає, що у нормах ч.3 ст.5 Закону України №606-XIV державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством; на виконання рішення суду про стягнення коштів або накладення арешту в порядку, встановленому цим Законом накладати арешт на грошові кошти та інші цінності боржника, в тому числі на кошти, які знаходяться на рахунках та вкладах в установах банків, інших кредитних установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Так, згідно з ч.ч.1-3 ст.55 Закону України №606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно з ст.67 Закону України №606-XIV стягнення на заробітну плату (заробіток), пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається при відсутності у боржника коштів на рахунках у фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для повного покриття належних до стягнення сум, а також при виконанні рішень про стягнення періодичних платежів та стягнень на суму, що не перевищує двох мінімальних розмірів заробітної плати.

Частиною 6 Конституції України проголошено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною 2 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

У спірних правовідносинах, постанова Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.11.2006 року по справі №1-631, слугувала правовою підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційної дії/запису про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та станом на теперішній час не втратила законної сили.

Розпорядження Комінтернівського ВДВС ХМУЮ у Харківській області №ДВ-1/185 від 02.10.2009 №33178 не скасовано та є чинним.

З пояснень Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області від 10.11.2023р. вбачається, що залишок боргу становить 145985,69 грн. та виконавчого збору - 14118,37 грн.

З письмових пояснень Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що борг у розмірі 189207,06 грн., виконавчий збір 18920,70 грн. та витрати з вчинення виконавчих дій станом на теперішній час не сплачено; на даний час матеріали виконавчого провадження знищені та в архіві Відділу не зберігаються.

Відповідно до ч. 2 розділу ХІ Наказу Міністерства України №1829/5 від 07.06.2017 "Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями" строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Оцінюючи твердження позивача про закінчення виконавчого провадження ще з 2013 року на підставі листа від 16.11.2018р. №736, суд зазначає, що вказаний лист Міжрайонним ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків ГТУЮ в Харківській області було надано позивачу на його звернення.

Так, в листі від 16.11.2018р. №736 зазначено, що у Комінтернівському ВДВС ХМУЮ і у Харківській області перебувало виконавче провадження №17741714 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 189207,06 грн. 15 листопада 2013 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (п.10 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" направлення за належністю до іншого відділу ДВС).

Разом з тим, відповідно до п. 10 ч. 1, ч. 3 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", чинного станом на 15.11.2013, виконавче провадження підлягає закінченню у випадках направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", чинного станом на 15.11.2013, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Отже, у разі закінчення виконавчого провадження з підстав направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, арешт, накладений на майно боржника, не знімається, не скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також не провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Окремо суд зважає, що належним доказом закінчення виконавчого провадження є не лист органу Державної виконавчої служби України, а постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, а обставини виконання обов`язку із проведення платежу за рішенням суду можуть бути або докази сплати коштів, або рішення суду про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню через виконання / припинення обов`язку.

Таких доказів матеріали справи не містять.

Натомість, судом на виконання ч.4 ст.9 КАС України добуті докази, котрі беззапечно засвідчують обставини того, що борг за постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.11.2006 року по справі №520/1-631 продовжує існувати і досі.

Стосовно твердження позивача про відсутність у нього заборгованості зі сплати податків, зборів, платежів, в тому числі згідно рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2006 року у справі №1-631, про що зазначено ГУ ДПС у Харківській області в листі від 18.05.2023р. №27018/6/20-40-13-14-21, суд зазначає, що заборгованість з примусового виконання виконавчого листа №1-631, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова 08 грудня 2006 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 189207,06 грн., у розумінні п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України не є грошовим зобов`язанням зі сплати податків, зборів та податкових платежів.

З викладених вище міркувань суд доходить до переконання про те, що стан виконання постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.11.2006 року по справі №1-631 не контролюється і не повинен контролюватися ГУ ДПС у Харківській області.

Тому цей довід заявника слід кваліфікувати у якості юридично неспроможного.

За твердженням заявника відповідачем як суб"єктом владних повноважень здійснюється бездіяльність, а відтак, на спірні правовідносини слід поширити дію норм Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; 2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; 3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; 4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; 7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; 14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України; 15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; 16) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз", оператором газотранспортної системи та операторами газорозподільних систем, за спожитий природний газ, а також послуги з його транспортування та розподілу відповідно, перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, перед електропостачальниками або операторами системи розподілу (як правонаступниками в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією) за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили; 17) списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в повному обсязі сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа; 18) списання згідно з пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сум недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа; 19) прийняття Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення про початок процедури ліквідації банку-боржника; 19-1) якщо відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню незалежно від дати укладення такої угоди; 19-2) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість учасників процедури врегулювання заборгованості, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили; 20) врегулювання (погашення, списання) оператором газорозподільної системи заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", якщо таке виконавче провадження розпочато за рішенням про зобов`язання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановити оператору газорозподільної системи економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу природного газу з включенням компенсацій за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2020 року включно.

Відповідно ч. 4, ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тлумачення змісту цієї норми процесуального закону було викладено Верховним Судом у постанові від 07.11.2019р. по справі №826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав (інтересів) та доведеність факту невідповідності закону оскарженого управлінського волевиявлення.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить до переконання про те, що обставини фактичного існування боргу за рішенням суду і постійного знаходження виконавчого листа на виконанні (тобто незавершення строку пред"явлення виконавчого листа до виконання) у даному конкретному випадку унеможливлюють обтяження суб"єкта владних повноважень обов`язком вчинити дії з приводу зняття арешту та відкликання розпорядження з примусового виконання навіть незважаючи на знищення матеріалів виконавчого провадження, позаяк цей факт не визначений законом як підстава для припинення виконання чинного рішення суду.

Відсутність факту порушення прав (інтересів) заявника є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у позові.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору; дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору; із достатньою поза розумним сумнівом повнотою виклав власні міркування з приводу юридичної оцінки доводів сторін спору, юридичної оцінки обставин справи та тлумачення змісту належних норм права.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Решта доводів сторін окремій оцінці у тексті судового акту не підлягає, позаяк не впливає на правильність розв`язання спору по суті.

Розподіл судових витрат належить провести ст.ст.132-143 КАС України та правилами закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду); підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч. 6 ст. 287 КАС України, а саме: протягом 10 днів з дня їх проголошення.

Суддя О.В. Старосєльцева