Справа № 260/7438/23
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 листопада 2023 рокум. Ужгород№ 260/7438/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання Онисько Н.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 не з`явився;

представник позивача Дзісь Андрій Романович не з`явився;

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області представник Зоркін Ростислав Васильович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

24 серпня 2023 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ), яким просить суд: "1. Відкрити провадження в даній адміністративній справі та розглянути адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін до суду; 2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 страховий стаж його роботи з 01.01.2000 по 31.12.2003 року та з 01.01.2004 по 18.12.2011 року; 3. Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 повністю періоди роботи з 01.01.2000 по 31.12.2003 року та з 01.01.2004 по 18.12.2011 року та здійснити перерахунок пенсії з дати призначення пенсії з урахуванням страхового стажу та сум отриманої заробітної плати за період роботи з 01.01.2000 по 31.12.2003 року та з 01.01.2004 по 18.12.2011 року; 4. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача 1073,60 грн у відшкодування мною судових витрат (сплати судового збору).".

29 серпня 2023 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, якою розгляд справи постановлено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та (або) викликом учасників справи.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року було витребувано докази.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року було постановлено розгляд даної адміністративної справи провести за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Свої позовні вимоги позивач мотивував наступним. Позивач звернувся до відповідача із заявою щодо зарахування до його страхового стажу періоду роботи з 01 січня 2000 року по 31 грудня 2003 року та з 01 січня 2004 року по 18 грудня 2011 року. Однак, листом від йому відмовлено у цьому.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить суд відмовити повністю в задоволенні позову з наступних підстав. Зокрема, зазначив, що дані трудової книжки від 02 лютого 1972 року містять розбіжності з даними Реєстру застрахованих осіб за період з 01 січня 2001 року по 31 грудня 2003 року, а саме: згідно з даними трудової книжки за період з 06 травня 1996 року по 05 травня 2006 року позивач працював в AT "Конденсатор", а в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявні дані про нараховану заробітну плату підприємство "Бластер". Тому даний період до стажу не зараховано. Окрім того, згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у позивача наявні неповні місяці зарахування стажу за період з 01 січня 2004 року по 15 березня 2004 року, за період з 01 листопада 2009 року по 24 червня 2010 року, за період з 01 жовтня 2011 року по 18 грудня 2011 року. А відтак, для зарахування неповного місяця роботи до страхового стажу як повний місяць позивачу необхідно здійснити доплату шляхом подання до органів Пенсійного фонду за місцем призначення заяву відповідного зразка.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, хоча судом вживалися заходи щодо її виклику, що передбачені Главою 7 Розділу І КАС України.

Судом вживалися заходи направлення представнику позивача повістки про виклик в судове засідання призначене на 15 листопада 2023 року було з використанням системи ЄСІТС, яку доставлено в його електронний кабінет 18 жовтня 2023 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, у зв`язку з чим позивач та його представник вважаються належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання (а.с. 45).

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

А відтак, оскільки вказані учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду даної справи, у відповідності до статті 205 КАС України їх неявка не перешкоджає розгляду даної справи по суті.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити повністю з підстав наведених у відзиві на позов.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 19 частини 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписом статті 92 частини 1 пункту 6 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

30 травня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою, щодо роз`яснення, у зв`язку із чим до його трудового стажу не було включено періоди роботи з 01 січня 2000 року по 31 грудня 2003 року та причини не повного зарахування до страхового стажу періоди роботи з 01 січня 2004 року по 18 грудня 2011 року (а.с. 6 (на звороті)).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області було повідомлено позивача листом від 06 липня 2023 року, що дані трудової книжки від 02 лютого 1972 року містять розбіжності з даними Реєстру застрахованих осіб за період з 01 січня 2001 року по 31 грудня 2003 року, а саме: згідно з даними трудової книжки за період з 06 травня 1996 року по 05 травня 2006 року позивач працював в AT "Конденсатор", а в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявні дані про нараховану заробітну плату мале підприємство "Бластер". Тому даний період до стажу не зараховано. Окрім того, згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у позивача наявні неповні місяці зарахування стажу за період з 01 січня 2004 року по 15 березня 2004 року, за період з 01 листопада 2009 року по 24 червня 2010 року, за період з 01 жовтня 2011 року по 18 грудня 2011 року. А відтак, для зарахування неповного місяця роботи до страхового стажу як повний місяць, необхідно здійснити доплату шляхом подання до органів Пенсійного фонду за місцем призначення заяву відповідного зразка (а.с.а.с. 7, 8).

Не погоджуючись і такими діями відповідача, позивач звернувся із даним позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до статті 56 частини 3 підпункту "а" Закону України № 1788 ХІІ до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Як передбачено статтею 62 Закону України Закон України № 1788 ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі по тексту Порядок № 637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 2 Порядку № 637 передбачено, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Судом встановлено, що трудовою книжкою від 02 лютого 1972 року серії НОМЕР_2 , зокрема встановлено, що позивач у період з 06 травня 1996 року по 05 травня 2006 року працював в АТ "Конденсатор"; у період з 08 червня 2006 року по 18 грудня 2011 року у малому підприємстві "Бластер" (а.с.а.с. 13-17).

Як встановлено судом під час розгляду даної справи, відповідачем не заперечується факт перебування позивача на відповідних посадах, наявності відповідного стажу, однак позивачу було відмовлено в зарахуванні до трудового стажу спірного періоду роботи з 01 січня 2000 року по 31 грудня 2003 року, оскільки дані трудової книжки від 02 лютого 1972 року містять розбіжності з даними Реєстру застрахованих осіб за період з 01 січня 2001 року по 31 грудня 2003 року, а саме: згідно з даними трудової книжки за період з 06 травня 1996 року по 05 травня 2006 року позивач працював в AT "Конденсатор", а в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявні дані про нараховану заробітну плату підприємство "Бластер".

Згідно статті 24 частини 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі по тексту Закон України № 1058-ІV) страховий стаж - період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальній страховий внесок.

Проте, як визначено статтею 24 частиною 4 Закону України № 1058-IV, який набув чинності з 01 січня 2004 року періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За період до 01 січня 2004 року обчислення трудового стажу здійснювалось відповідно до статей 56-63 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до статті 56 частини 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 56 частини 3 пункту "а" Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;

Відповідно до статті 1 Закону України № 1058-IV страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом, і за який сплачено страхові внески.

За приписами статті 113 Закону України № 1058-IV держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Відповідно до статті 6 частини 2 пункту 1 пункту 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі по тексту - Закон України № 2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону України № 2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до статті 26 Закону України № 2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Таким чином, обов`язок щодо нарахування та сплати єдиного внеску покладено саме на роботодавця.

Суд зазначає, що, фактично, внаслідок розбіжностей щодо сплати страхових внесків по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 01 листопада 2018 року у справі №199/1852/15-а.

Відповідно до статті 242 частини 5 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, суд дійшов висновку, що розбіжності щодо сплати страхових внесків не може бути підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи позивача до страхового стажу, оскільки відповідальність сплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Також до суду не надано доказів у підтвердження того, що дані трудової книжки (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості чи були предметом судового розгляду.

Крім того, відповідачем не було зазначено,що страхові внески зха спірний період не були сплачені.

На переконання суду, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та/або нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки (архівної довідки), не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком останньому, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

А відтак, відповідачем було протиправно не зараховано позивачу періоди роботи з 01 січня 2000 року по 31 грудня 2003 року до загального стажу позивача.

Відповідно до статті 87 Закону України № 1788 ХІ суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає, або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до статті 46 частини 2 Закону України № 1058-ІV передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

При прийнятті рішення суд також враховує, що згідно із статті 6 частини 1 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Щодо позовних вимог в частині відмови в зарахуванні позивачу до страхового стажу період роботи з 01 січня 2004 року по 18 грудня 2011 року, суд зазначає наступне.

Як судом встановлено, позивачу було відмовлено у зарахуванні до його страхового стажу вказаний період роботи, оскільки згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у позивача наявні неповні місяці зарахування стажу за період з 01 січня 2004 року по 15 березня 2004 року, за період з 01 листопада 2009 року по 24 червня 2010 року, за період з 01 жовтня 2011 року по 18 грудня 2011 року. А відтак, для зарахування неповного місяця роботи до страхового стажу як повний місяць, необхідно здійснити доплату шляхом подання до органів Пенсійного фонду за місцем призначення заяву відповідного зразка.

Разом з тим, як вбачається із листа Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 20 жовтня 2023 року № 0700-0306-7/58764, що позивач починаючи із 11 жовтня 2023 року отримує пенсію за віком Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Страховий стаж його складає 37 років 6 місяців та 7 днів. До страхового стажу позивача зараховано період роботи з 01 січня 2004 року по 18 грудня 2011 року (а.с. 46).

Судом встановлено, що відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу позивачу страхового стажу зараховано період роботи з 01 січня 2004 року по 18 грудня 2011 року. Страховий стаж його складає 37 років 6 місяців та 7 днів (а.с.а.с. 48-51).

Вищевказані обставини також були підтвердженні представником відповідача у судовому засіданні під час розгляду даної справи по суті.

З огляду на викладене, у задоволенні вимоги щодо зарахування позивачу до страхового стажу період роботи з 01 січня 2004 року по 18 грудня 2011 року, слід відмовити, оскільки відсутні підстави вважати, що права позивача у вказаній частині позову були порушені.

Суд зауважує, що судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи.

За правилами встановленими статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково.

Керуючись 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання протиправними дій та рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01 січня 2000 року по 31 грудня 2003 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01 січня 2000 року по 31 грудня 2003 року, та здійснити виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум, починаючи з дати призначення пенсії.

У задоволенні позову у частині інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 15 листопада 2023 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 20 листопада 2023 року.

СуддяС.Є. Гаврилко