Справа № 520/12520/22
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 520/12520/22

адміністративне провадження № К/990/36477/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білак М.В.,

суддів - Губської О.А., Мацедонської В.Е.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року у справі № 520/12520/22 за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури, Керівника Сумської обласної прокуратури Тубельця Олексія Леонідовича про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сумської обласної прокуратури, Керівника Сумської обласної прокуратури Тубельця Олексія Леонідовича, у якому просив:

- визнати незаконним та скасувати повністю наказ виконуючого обов`язки прокурора Сумської області Вакули Миколи Федоровича №90 від 13 березня 1998 року про звільнення позивача з посади виконуючого обов`язки помічника прокурора-стажиста Глухівської міжрайонної прокуратури Сумської області та з органів прокуратури України за пунктом 2 статті 40 КЗпП України;

- зобов`язати відповідача - керівника Сумської обласної прокуратури Тубельця Олексія Леонідовича і відповідача - Сумську обласну прокуратуру прийняти рішення та вчинити певні дії, спрямовані на поновлення позивача на роботі в органах прокуратури Сумської області на посаді прокурора Глухівської міжрайонної прокуратури Сумської області або іншої районної прокуратури міста Суми і Сумської області;

- стягнути солідарно суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один рік у розмірі 80400 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04 січня 2023 року позовна заява залишена без руху надано позивачеві строк для усунення недоліків позовних заяви шляхом надання суду обґрунтованого клопотання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року, визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду, що викладені у заяві про поновлення строку звернення до суду. Відмовлено позивачу у поновленні строку звернення до суду. Позовну заяву повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з неусуненням її недоліків, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

31 жовтня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року у справі № 520/12520/22. Заявник просить скасувати повністю оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали касаційної скарги та зміст ухвалених у цій справі судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження з наступних підстав.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною другою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові)), 4 , 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною п`ятою статті 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частинами першою та другою статті 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем пропущено місячний строку звернення до суду, передбачений частиною п`ятою статті 122 КАС України, а тому наявні підстави, передбачені пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України для повернення позовної заяви позивачеві.

Суди зазначили, що про наявність оскаржуваного наказу позивач був обізнаний ще у 1998 році, про що ним самостійно зазначено на 6 аркуші позовної заяви «Начальник відділу по роботі з кадрами прокуратури Сумської області Болгов Юрій Миколайович надав мені на руки витяг з наказу в.о. прокурора Сумської області Вакули М.Ф. № 90 від 13 березня 1998 року про звільнення мене з посади в.о. помічника прокурора-стажиста Глухівської міжрайонної прокуратури Сумської області та з органів прокуратури України за п.2 ст.40 КЗпП України, надрукований на друкарській машинці…».

Стосовно деморалізованості позивача від криміналізованої та корумпованої обстановки в прокуратурі Сумської області як підстави поновлення строку на звернення до суду, то суди попередніх інстанцій зазначили про необґрунтованість позовної заяви в цій частині, оскільки позивач неодноразово звертався з позовами до органів прокуратури в частині прийняття на роботу, в тому числі з позовами:

- до Прокуратури Сумської області, в якому просив суд зобов`язати прокуратуру Сумської області вчинити юридичні дії по прийняттю на роботу ОСОБА_1 на посаду з вищою юридичною освітою та укласти трудовий договір (справа 2-а- 36805/09/2070);

- до Прокуратури Сумської області, в якому просить суд зобов`язати прокуратуру Сумської області вчинити юридичні дії по прийняттю його на роботу на посаду з вищою юридичною освітою (помічника прокурора або слідчого) та укласти трудовий договір (справа 2а-1096/10/2070);

- до Прокуратури Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - начальник відділу роботи з кадрами прокуратури області державний радник юстиції 3 класу В. Суходубов, в якому просив визнати незаконною бездіяльність співробітників відділу по роботі з кадрами прокуратури Харківської області щодо не реєстрації його заяв , які стосувалися участі в конкурсі та прийнятті на роботу в органи прокуратури Харківської області на посаду з вищою юридичною освітою на підставі заяви ОСОБА_1 прокурору Харківської області Данильченко Ю.Б. (справа 820/4803/15);

- до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 05 вересня 2019 року №677дк-19 «Про відмову в допуску кандидата до кваліфікаційного іспиту» (справа №9901/541/19).

У зв`язку з цим, суди визнали причини пропуску строку звернення до суду неповажними та вказали про відсутність доказів поважності причин такого пропуску строку звернення до суду.

Верховний Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для повернення позовної заяви позивачу у зв`язку з пропуском місячного строку звернення до суду щодо оскарження наказу виконуючого обов`язки прокурора Сумської області Вакули Миколи Федоровича № 90 від 13 березня 1998 року про звільнення позивача з посади виконуючого обов`язки помічника прокурора-стажиста Глухівської міжрайонної прокуратури Сумської області та з органів прокуратури України.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії «права на суд», може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України сторони, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на апеляційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання апеляційної скарги, її форми та змісту, для чого, як особи, зацікавлені у її поданні, повинні вчиняти всі можливі та залежні від них дії, використовувати всі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Слід зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

У постанові від 23 квітня 2020 року у справі № 813/3756/17 Верховний Суд зазначив, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

При цьому для цілей застосування правил статті 122 КАС України «повинна була дізнатися» слід розуміти, зокрема у випадках, коли особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, що б дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали представник, працівники, партнери, близькі особи.

Також Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово вказувала, що поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Верховний Суд констатує, що суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, повертаючи позовну заяву, вірно застосував положення частини другої статті 123 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За вказаних обставин, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтею 333 КАС України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року у справі № 520/12520/22 за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури, Керівника Сумської обласної прокуратури Тубельця Олексія Леонідовича про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді М.В. Білак

О.А. Губська

В.Е. Мацедонська