Справа № 340/5979/23
Суддя: Л.І. ХИЛЬКО
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/5979/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Виконавчого комітету Фортечної районної у м. Кропивницькому ради (також - відповідач) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом і просить, з урахуванням уточнення позовних вимог (а.с.23-25):

- визнати неправомірними дії відповідача щодо нездійснення повного розрахунку при звільненні в частині невиплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової соціальної відпустки, як матері одиночці, передбаченої ч.1 ст.19 Закону України "Про відпустки" за 2018-2022 роки;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити грошову компенсацію за всі невикористані календарні дні соціальної відпустки (50 календарних днів), передбаченої ч.1 ст.19 Закону України "Про відпустки" за 2018-2022 роки.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народилася донечка ОСОБА_2 , відомості про батька якої записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Розпорядженням від 19.01.2023 № 03-к її звільнено з посади головного спеціаліста відділу з благоустрою виконкому, за угодою сторін. Однак, при звільненні їй не була виплачена грошова компенсація, передбачена ст.19 Закону України "Про відпустки" за всі невикористані дні додаткової соціальної відпустки, як одинокій матері, незважаючи на те, що у заяві на звільнення від 18.01.2021, було заявлено таку вимогу та надано документи, що підтверджують наявність статусу одинокої матері. Таким чином відповідач протиправно не нарахував та не виплатив грошову компенсацію за невикористані дні соціальної відпустки за 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 рр., тому, вона вимушена звернутися до суду за захистом порушеного права на грошову компенсацію.

Представник відповідача подав до суду відзив, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки відповідачем дотримано вимоги чинного законодавства, виконано вимоги ст. 83 КЗпП, що підтверджується повідомленням від 23.01.2023 №1 з урахуванням наявних документів та відомостей особової справи. На момент звільнення будь-яких інших офіційно складених, оформлених і засвідчених в установленому порядку документів про наявність права на додаткову відпустку як одинокій матері в період 2018-2022 рр. позивачем не надано (а.с.30-34).

Дослідивши наявні в справі матеріали, судом встановлено наступне.

Так, з 13.11.2002 по 23.01.2023 позивач перебувала на службі в органі місцевого самоврядування, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці (а.с.7-9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача народилася донька ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 від 18.02.2014 (а.с.10).

Відповідно до витягу № 1 від 18.02.2014 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України для призначення допомоги, відомості про батька ОСОБА_2 були записані за вказівкою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.11).

18.01.2023 позивачем на ім`я голови Фортечної районної у м. Кропивницькому ради подано заяву про звільнення з посади головного спеціаліста відділу з благоустрою виконавчого комітету Фортечної районної у м. Кропивницькому ради з виплатою компенсації за невикористані відпустки, в тому числі як одинокій матері за 2018-2022 роки.

До такої заяви додатково було долучено копію витягу № 1 від 18.02.2014 (а.с.49-50).

Розпорядженням голови Фортечної районної у м. Кропивницькому ради від 19.01.2023 № 03-к "Про звільнення ОСОБА_1 " позивачку звільнено 23.01.2023 з посади головного спеціаліста відділу з благоустрою виконавчого комітету за угодою сторін, відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.51).

Згідно повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні від 23.01.2023 №1, у зв`язку зі звільненням 23.01.2023 позивачу нараховано та виплачено:

- грошову компенсація за невикористані дні щорічних основних відпусток (27 календарних днів) в сумі 16590,96 грн.;

- грошову компенсацію за щорічну додаткову відпустку за стаж служби в органах місцевого самоврядування (45 календарних днів) - 27651,60 грн. (а.с.52).

Разом з тим, як встановлено судом, у зв`язку із відсутністю документів в особовій справі щодо наявності в позивача статусу одинокої матері, виплату грошової компенсації за невикористані нею дні соціальних щорічних додаткових оплачуваних відпусток за період 2018-2022 рр. як одинокій матері не проведено.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Стаття 45 Конституції України передбачає, що кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до вимог статті 4 Закону України "Про відпустки" від 05 листопада 1996 року №504/96-ВР встановлено наступні види відпусток:

1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством;

2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону);

3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону);

3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону);

4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); відпустка при народженні дитини (стаття 19-1 цього Закону);

5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону).

Відповідно до пункту 5 частини тринадцятої статті 10 указаного Закону щорічні (основна та додаткові) відпустки за бажанням працівника в зручний для нього час надаються: одинокій матері (батьку), які виховують дитину без батька (матері); опікунам, піклувальникам або іншим самотнім особам, які фактично виховують одного або більше дітей віком до 15 років за відсутності батьків.

Згідно до статті 19 Закону України "Про відпустки" одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або які усиновили дитину, матері (батьку) особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України).

Отже чинним законодавством закріплено гарантії одиноких матерів на отримання, окрім основної щорічної відпустки, за наявності передбачених законом підстав, додаткових відпусток, в тому числі, щорічної додаткової оплачуваної відпустки тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" одинокою матір`ю слід вважати жінку, яка не перебуває у шлюбі та у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдову; іншу жінку, яка виховує та утримує дитину сама.

Вказане також зазначив Верховний Суд у постанові від 30.01.2019 у справі №753/14765/15-ц.

Отже, право на додаткову соціальну відпустку мають такі одинокі матері, зокрема: жінка, яка не перебуває у шлюбі та у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері.

Відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів України про працю (далі - КЗпП України), роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно до вимог частини першої статті 74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Частиною першою статті 83 КЗпП України також закріплено те, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічне положення передбачено й статтею 24 Закону України "Про відпустки".

Отже, у випадку звільнення працівника йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні щорічної та додаткової відпустки.

Як встановлено судом, позивач має доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про батька якої записані за вказівкою матері згідно з ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджується наданою позивачем як відповідачу, так і суду копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.10-11).

Відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Враховуючи вказане, позивач має статус одинокої матері, на утриманні якої, на час виникнення спірних правовідносин, перебуває неповнолітня дитина, а відтак, має право, окрім основної щорічної відпустки, на додаткову відпустку згідно до статті 19 Закону України "Про відпустки".

Оскільки відповідачем не надавалась позивачці додаткова соціальна відпустка як одинокій матері протягом спірного періоду, то у зв`язку із звільненням компенсація за невикористані нею дні додаткової соціальної відпустки мала бути виплачена в повному обсязі.

Однак, як встановлено, на час прийняття розпорядження від 19.01.2023 № 03-к відповідачем не проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 19 Закону України "Про відпустки".

Посилання відповідача на відсутність в особовій справі документів, які підтверджують наявність у позивача статусу одинокої матері, не спростовує того факту, що такі були надані позивачем разом із заявою від 18.01.2023.

Також, представник відповідача не вказав, який саме порядок ведення особових справ посадових осіб, зокрема в органах місцевого самоврядування, передбачає обов`якове долучення до особової справи посадової особи документів щодо статусу одинокої матері.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було допущено бездіяльність щодо нарахування та виплати позивачу при звільненні грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як одинокій матері, а тому позов слід задовольнити, визнавши протиправною таку бездіяльність та зобов`язавши відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як одинокій матері за 2018-2022 роки.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з цим позовом позивачка сплатила судовий збір у сумі 1073,60 грн. (а.с.4), який підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Фортечної районної у місті Кропивницькому ради щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації за невикористані дні додаткової соціальної відпустки, як одинокій матері, за 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 роки.

Зобов`язати Виконавчого комітету Фортечної районної у місті Кропивницькому ради нарахувати та виплати ОСОБА_1 грошову компенсацію за 50 невикористаних днів додаткової соціальної відпустки, як одинокій матері, за 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 роки.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 1073.60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Фортечної районної у місті Кропивницькому ради (код ЄДРПОУ - 04055268).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. ХИЛЬКО