Справа № 491/848/23
Суддя: Надєр Л. М.
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №491/848/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі: головуючої судді Надєр Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Рачкової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Ананьєві Одеської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції Одеської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №999775 від 11 липня 2023 року у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції Одеської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №999775 від 11 липня 2023 року у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В позовній заяві позивач зазначає, що 11 липня 2023 року поліцейським Сектору поліцейської діяльності №1 відділу №1 Подільського РУПГУНП в Одеській області старшим сержантом поліції Кравченком К.В. винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії БАА №999775 від 11 липня 2023 року, у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, тобто, позивач керував мотоблоком марки «Зубр» з причепом, не маючи права керувати таким транспортним засобом. Позивач не згодний з даною постановою, вважає її незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне. 11 липня 2023 року близько 10 години 30 хвилин він, виконавши роботи на огороді в с. Ананьїв Подільського району Одеської області, переганяв свій особистий мотоблок «Зубр-12» до себе в особисте господарство, розташоване в 300 метрах від огороду, розуміючи при цьому, що мотоблок та доданий до нього напівпричіп не є транспортним засобом. Він рухався по ґрунтовій дорозі і йому необхідно було виїхати та перетнути перехрестя дороги Центральна с. Ананьїв-2. Оскільки він має посвідчення водія та знається на правилах дорожнього руху, і виконавши необхідні умови, почав рух щодо перетину Центральної дороги. Фактично проїхавши мотоблоком полотно асфальтної дороги, він почув звук гальм, а потів відчув удар у напівпричіп легковим автомобілем. Через деякий час приїхали працівники поліції та винесли постанову за ч.2 ст.126 КУпАП. При пред`явленні документів він надав поліцейським права на право керування транспортним засобом відповідної категорії, які він має, та право на володіння мотоблоком. Позивач зазначає, що оскільки мотоблок і напівпричіп хоч і є технічними пристроями, але вони не підлягають державній реєстрації і будь-якого посвідчення на право керування ними не потрібно, а тому постанова винесена та складена поліцейським незаконно, оскільки позивач не був водієм транспортного засобу без відповідної категорії, яка взагалі не зазначена в постанові. Також позивач вказує, що згідно керівництва з експлуатації мотоблоку «Зубр» та заводської інструкція мотоблок та напівпричіп - це сільгоспагрегат і не є транспортними засобами.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даною позовною заявою та просить скасувати вище зазначену постанову, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, закрити.

Ухвалою суду від 16 серпня 2023 року у справі відкрито провадження, прийнято рішення про здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Також, у вказаній ухвалі роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву та порядок його подачі.

11 вересня 2023 року на офіційну адресу електронної пошти Ананьївського районного суду Одеської області надійшов відзив відповідача на позовну заяву (а.с.30-32).

В зазначеному відзиві відповідач вказує на те, що підставою для складання постанови БАА №999775 від 11 липня 2023 відносно позивача було скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди по вул. Центральній, 43, с. Ананьїв Подільського району Одеської області в наслідок порушення ним п.10.3 (у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися) та п.10.5 (поворот необхідно виконувати так, щоб під час виїзду з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини) ПДР України. Так, зі змісту протоколу серії ААД №468963 від 11 липня 2023 вбачається, що підставою для винесення вище зазначеної постанови слугувало те, що позивач 11 липня 2023 о 10 годині 30 хвилин по вул. Центральній, 43, с. Ананьїв Подільського району Одеської області, керуючи мотоблоком «Зубр» з причепом при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю ВАЗ 21061, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку позивач мав намір перестроїтися, та скоїв дорожньо-транспортну пригоду за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. На підставі викладеного відносно позивача було складено протокол серії ААД №468963 від 11 липня 2023 за ст. 124 КУпАП. Під час складання зазначеного адміністративного протоколу відносно позивача, співробітником поліції було перевірено у позивача документи на транспортний засіб та на право керування транспортним засобом. Таким чином було встановлено, що у позивача відсутнє посвідчення водія з відповідною категорією на право керування мотоблоком. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду, викладених в постанові колеги суддів Другої судової палати Касаційного кримінального Суду №278/3362/15-к від 01.03.2018 року будь-який транспортний засіб, шо приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів. Оскільки позивач рухався на мотоблоці по вул. Центральна, 43, с. Ананьїв Подільського району Одеської області та скоїв дорожньо-транспортну пригоду, він був учасником дорожнього руху і несе відповідальність згідно із законодавством, а тому твердження, шо мотоблок не є транспортним засобом, потрібно розцінювати як спосіб захисту. Водночас, позивач на підтвердження своїх доводів жодних доказів не надав. Також відповідач у своєму відзиві вказує, що відповідно до п.2.1 розділу 2 ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Категорії, які відповідають типам мототранспорту:

- А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт;

- А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше;

- В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів;

Посвідчення водія видається відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 року № 340 «Про затвердження Положень про порядок видачі посвідчення водія і допуск громадян до керування транспортними засобами».

Постановою Кабінету Міністрів № 511 від 20 травня 2009 року внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 року №340 та затверджено нову редакцію Положення про порядок надання посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами та передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їхніх типів і призначення, поділяються на категорії, в т.ч. А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт; А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше; В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного суду, викладений в постанові від 17 травня 2018 року справа № 681/972/17. Згідно з п. 2 постанови КМУ № 340 від 08.05.1993 р. «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Таким чином, ПДР України встановлено заборону на користування транспортними засобами особами які не мають водійського посвідчення з відповідною категорією яка дозволяє керувати транспортним засобом. Частина 2 ст.126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. Згідно п.1.10 Правил Дорожнього руху, механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Відповідно до п.30.1 ПДР України власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів. Також відповідач у відзиві зазначає, що згідно ст.121 КУпАП під транспортними засобами у статтях 121-126, 127-1 - 128-1, частинах першій і другій статті 129, частинах першій - четвертій статті 130, статтях132-1,133-1,133-2,139 і 140 КУпАП слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби. Частиною 3 статті 34 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ закріплено положення про те, що державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Системний аналіз вказаних положень законодавства свідчить про те, що «мотоблок», у разі використання його як транспортного засобу для перевезення вантажу або пасажирів (водія), повинен бути зареєстрований для його використання на автомобільних дорогах загальнодержавного значення. При цьому чинне законодавство не містить інших визначень «мотоблоку», як транспортного засобу і віднесення його до того чи іншого їх виду. На підставі викладеного відповідач просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі. Також просить розглядати справу без участі представника ГУНП в Одеській області.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду надав письмову заяву від 20 листопада 2023 року, в якій просить у зв`язку з сімейними обставинами розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Всі докази щодо його невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення викладені у його позовній заяві (а.с.45)

Частиною 1 статті 268 КАС України визначено, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Відповідно до частини 2 статті 268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідача та позивача належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, проте вони в судове засідання не з`явилися, відповідач зі свого боку надав відзив на позовну заяву, в якому, зокрема, просить розглянути справу без участі представника відповідача, позивач зі свого боку подав заяву про розгляд справи без його участі.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи викладене, судом було визнано за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та позивача.

Суд, вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріали, вивчивши відзив відповідача на позовну заяву, взявши до уваги заяву позивача, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 виходячи з наступного.

З доданої до позовної заяви копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 11 липня 2023 року серії БАА №999775 (а.с.5) вбачається, що її винесено в АДРЕСА_1 , поліцейським з РПП СПД №1 ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області старшим сержантом поліції Кравченко Костянтином Володимировичем за фактом вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом того, що він 11 липня 2023 року о 10 годині 30 хвилин в АДРЕСА_1 , керував мотоблоком з причепом «Зубр», при цьому не мав права керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.

Також, з зазначеної постанови вбачається, що за вчинення адміністративного правопорушення на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень. Постанова скріплена підписом особи, яка її винесла, містить підпис ОСОБА_1 про те, що йому роз`яснено його права за ст.268 КУпАП та строк оскарження постанови за статтею 289 КУпАП, а також про отримання копії постанови.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З приводу вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП слід зазначити наступне.

Частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Факт здійснення позивачем керування транспортним засобом мотоблоком «Зубр» з причепом 11 липня 2023 року о 10 годині 30 хвилин в с. Ананьїв по вул. Центральні Подільського району Одеської області сторонами не оспорювався, а навпаки підтверджується позивачем у позові.

З наданої позивачем копії товарного чеку вбачається, що 14 квітня 2019 року ним придбано мотоблок марки «Зубр-12».

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до частини 3 статті 34 Закону України «Про дорожній рух» державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Відповідно до п.1.10 ПДР транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

З наведеного вбачається, що будь-який транспортний засіб, що приводиться у рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму належить до механічних транспортних засобів.

Аналогічну позицію виклав Верховний суд у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 01 березня 2018 року у справі №278/3362/15-к.

Крім того відповідно до п.1.10 ПДР водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Постановою Кабінету Міністрів №511 від 20 травня 2009 року внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 року №340 та затверджено нову редакцію Положення про порядок надання посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами та передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їхніх типів і призначення, поділяються на категорії, в т.ч. А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт; А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше; В1 квадро - і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів.

Позивачем до позовної заяви додано копію посвідчення водія на ім`я позивача серії НОМЕР_2 , виданого 10 березня 2021 року ТСЦ 5149, з якого вбачається, що ОСОБА_1 має право керування транспортними засобами категорії «В».

Відповідно до п.3 Положення «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» під категорію «В» підпадають автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія восьми.

З наведеного вбачається, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

Крім того, слід зауважити, що стаття 62 Конституції України закріплює положення, що відображають сутність презумпції невинуватості: «Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину й не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях».

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративне правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до п.1.10 ПДР учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

Також пунктом 1.10 ПДР встановлено визначення проїзної частини та вказано, що це елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги.

Крім того п.1.10 ПДР встановлено визначення узбіччя та вказано, що це виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней).

У відповідності до п.1.10 ПДР причіп - транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски.

Пунктом 1.10 ПДР визначено, що учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує того фату, що 11 липня 2023 року о 10 годині 30 хвилин він керував мотоблоком марки «Зубр» з прикріпленим до нього причепом. Також позивачем не заперечується той факт, що він з метою переїзду з присадибної ділянки до свого домоволодіння здійснив перетин проїзної частини з узбіччя через асфальтоване дорожнє покриття, тобто, в момент перетину проїзної частини позивач набув статус учасника дорожнього руху, при цьому, керуючи механічним транспортним засобом, призначеним для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Однак, з урахуванням норм чинного законодавства України, позивач не мав права керування транспортним засобом відповідної категорії.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити, як в таких, що необґрунтовані та недоведені належними доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.9, 126, 292, 293 КУпАП ст.ст. 2, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 19, 20, 72, 77, 244, 245, 246, 250, 268, 286, 295 КАС України, Правилами дорожнього руху, Положенням «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами»,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції Одеської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №999775 від 11 липня 2023 року у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити в повному обсязі.

У відповідності до ч.1 ст.272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтею 283-1, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Надєр Л.М.

Рішення набуло законної сили «____» __________________20__ року.