Справа № 380/17809/23
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 рокусправа № 380/17809/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Брильовського Р.М.,

при секретарі судових засідань Мудрик Б.П.

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача Фостяка А.Я.

представника відповідача Лисої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі Відповідач) в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 11.07.2023 №2437 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників Червоноградського РВП ГУНП» в частині застосування до старшого слідчого слідчого відділення Червоноградського районного відділу поліції ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 17.07.2023 №291 о/с «Про особовий склад» про звільнення капітана поліції ОСОБА_1 , за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого слідчого відділення Червоноградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 18.07.2023;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.07.2023 по момент винесення рішення судом.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що він тривалий час проходив службу в правоохоронних органах. На момент звільнення займав посаду старшого слідчого слідчого відділення Червоноградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області. Вважає, що наказ про застосування дисциплінарного стягнення був прийнятий за наслідком формально проведеного службового розслідування та на підставі необґрунтованих висновків, які не відповідають дійсним обставинам справи. Службове розслідування проведено упереджено, однобічно, необ`єктивно, без повного та всебічного встановлення обставин з порушенням порядку проведення, що стало наслідком незаконного застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби. Позивач зазначає, що з 07:30 год. 22.06.2023 по 08:00 год. 23.06.2023 перебував на добовому чергуванні. 24.06.2023 у неробочий день, за місцем проживання позивача за адресою АДРЕСА_1 прибув слідчий СВ Червоноградського РВП ГУНП Притула Юрій Тарасович та повідомив, що позивача викликає начальник ВП №1 Червоноградського РВП ГУНП Ляска М.М. для надання пояснень з приводу неприбуття за сигналом «Навчальна тривога». Стверджує, що в кабінеті начальника ВП №1 Червоноградського РВП ГУНП Ляска М.М., Сенчук Роман начальник сектору реагування патрульної поліції ВП №1 Червоноградського РВП ГУНП провів огляд позивача на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». Позивач вважає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено не уповноваженою особою з порушенням норм чинного законодавства. Просив позов задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, згідно з яким не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та безпідставними. На обґрунтування чого відповідач вказує, що його рішення повністю відповідають нормам чинного законодавства України, яке регламентує функціонування підрозділів поліції та службової діяльності поліцейських. Відповідач зазначає, 24.06.2023 о 05:20 було оголошено збір особового складу Червоноградського РВП ГУНП та о 06:56 у відділенні поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП. За результатами збору особового складу у відділенні поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП прибули всі працівники поліції вказаного підрозділу, при цьому старший слідчий Червоноградського РВП ГУНП капітан поліції ОСОБА_1 прибув із явними ознаками алкогольного сп`яніння . Узв`язку з чим ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» на що останній добровільно погодився, результат 1,29 проміле. Просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 03.08.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 22 серпня 2023 року о 09:00 год.

Протокольною ухвалою від 24.10.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив позов задовольнити повністю з підстав викладених у позові з урахуванням наданих пояснень та долучених доказів.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав викладених у відзиві, просила відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши доводи представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши обставини, на які позивач та відповідач посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень та дослідивши докази, що подані сторонами суд встановив такі правовідносини та відповідне їм правове регулювання.

Суд встановив, що 17.07.2023 наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 17.07.2023 №291 о/с «Про особовий склад» капітана поліції ОСОБА_1 (0063456), старшого слідчого слідчого відділення Червоноградського районного відділу поліції ГУНП звільнено зі служби в поліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» згідно з пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України). Підставою для видання наказу ГУНП у Львівській області від 17.07.2023 №291 о/с «Про особовий склад» був наказ ГУНП у Львівській області від 11.07.2023 №2437.

Як вбачається зі змісту висновку службового розслідування встановлені порушення ОСОБА_1 полягали в наступному: неналежному виконанні службових обов`язків із сторони старшого слідчого СВ Червоноградського РВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 , який як працівник поліції являється суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону України «Про Національну поліцію». Проявивши безвідповідальне ставлення до основних обов`язків поліцейського, позивач 24.06.2023 прибув за сигналом «Навчальна тривога» в стані алкогольного сп`яніння, чим допустив порушення службової дисципліни, а саме вимоги абзаців 2,3 пункту 1 та абзацу 7 пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських,затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», п. 1,4, 13, 14 ч.3 ст.1 Розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, п.п. 1.1, 1.7 ч. 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.04.2023 №1470 «Про покращення службової та забезпечення належного інформування». Позивач зобов`язаний був неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції.

Не погоджуючись із рішеннями відповідача щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності та не погоджуючись зі звільненням з посади, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний спір суд керується наступним.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Стаття 18 Закону України «Про Національну поліцію» визначає основні обов`язки поліцейського, зокрема, відповідно до ч. 1 Закону, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VIII.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію», підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Частиною 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Частиною 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан в Україні було продовжено.

Проведення службового розслідування в період дії воєнного стану врегульовано розділом V Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 та абз. 1 ч. 2 ст. 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

У висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку (ч. 1 ст. 19).

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості (ч.ч. 3, 4, 6 ст. 19).

Частинами 8-9 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено, що під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

З наведеного можна зробити висновок, що лише за умов дійсного вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, за наявності його вини та після належного доведення таких обставини у ході відповідного службового розслідування, на таку особу, в порядку й у строки, що визначені чинним законодавством України, може бути накладено дисциплінарне стягнення, вид якого залежить від тяжкості проступку та інших істотних обставин справи.

Суд звертає увагу на те, що обов`язковому встановленню, підлягає у першу чергу факт вчинення конкретного проступку певною особою. Окрім того, має бути встановлено не лише факт певного порушення, а й вчинення його відповідною особою саме всупереч своїм службовим обов`язкам. При цьому, одним із істотних елементів, який передує накладенню дисциплінарного стягнення, є доведена вина такої особи по невиконанню чи неналежному виконанню покладених на неї обов`язків і така провина у вчиненні дисциплінарного проступку повинна проявлятися у вигляді прямого чи опосередкованого наміру. Таким чином, має бути доведено, що працівник хотів чи свідомо допускав настання несприятливих наслідків, не дотримався своїх службових обов`язків, чим спричинив відповідне порушення.

Пунктом 14 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту встановлено заборону поліцейському перебувати у стані алкогольного сп`яніння під час несення служби.

Відповідно до абзацу 7 пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.

Порядок встановлення стану сп`яніння особи на роботі регулюється Тимчасовою інструкцією про порядок медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння, затвердженою заступником Міністра охорони здоров`я СРСР 01.09.1988 № 06-14/33-14 (Тимчасова інструкція), яка є доповненням до наказу Міністерства охорони здоров`я СРСР від 08.09.1988 № 694 «Про заходи щодо подальшого вдосконалення медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння». Зазначений наказ включений до Переліку наказів МОЗ СРСР, які застосовуються в Україні, що додається до вказівки Міністерства охорони здоров`я України від 28.05.1996 № 165.

Відповідно до пункту 2 Тимчасової інструкції медичний огляд для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння здійснюється в спеціалізованих кабінетах наркологічних диспансерів (відділень) лікарями психіатрами-наркологами або лікувально-профілактичних закладах лікарями психіатрами-наркологами та лікарями інших спеціальностей, які пройшли відповідну підготовку.

Згідно з пунктом 7 Тимчасової інструкції основою медичного висновку з питання станів, пов`язаних зі споживанням алкоголю, повинні служити дані всебічного медичного огляду. Після його завершення проводиться відбір повітря, що видихається або біологічних рідин організму для дослідження їх на наявність алкоголю. Лабораторні дослідження (повітря, що видихається, сечі, слини) при проведенні огляду є обов`язковими. Кров для аналізів на алкоголь слід брати у виняткових випадках тільки за медичними показаннями (наприклад, важкі травми, отруєння і т.п.).

Відповідно до пункту 10 Тимчасової інструкції зразки біологічних матеріалів, взятих для визначення алкоголю бажано зберігати в закладі охорони здоров`я, де проходив огляд, на протязі не менше 25 днів з дотримання необхідних і гарантованих на їх збереження умов, які відповідають вимогам методичних вказівок.

Згідно з п.13 Тимчасової інструкції на підставі медичного огляду формулюється висновок, в якому повинно бути чітко охарактеризовано стан оглянутого на момент обстеження.

Чинним законодавством не визначено характеру та обсягу доказів, якими може підтверджуватися факт перебування особи на службі (на роботі) в стані алкогольного сп`яніння, а тому під час підтвердження або спростування таких обставин необхідно застосовувати загальні положення КАС України, що регулюють порядок надання доказів і розкривають поняття їхньої належності, достатності, допустимості.

Відповідачем не подано суду медичний висновок за результатом огляду позивача на стан алкогольного сп`яніння.

Натомість відповідач, як доказ перебування позивача на службі в стані алкогольного сп`яніння надає роздруківку про результат огляду за допомогою газоаналізатора «Драгер».

З цього приводу суд зазначає наступне.

Статтею 16 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», передбачено здійснення оцінки відповідності законодавчо регульованих ЗВТ вимогам технічних регламентів та ведення реєстру затверджених типів ЗВТ.

На вимірювачі змісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, поширюється дія Технічного регламенту законодавчо регульованих ЗВТ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 №94.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 11 та ч.ч.1та 7 ст. 28 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» відповідність введеної в обіг, наданої на ринку або введеної в експлуатацію в Україні продукції вимогам усіх чинних технічних регламентів, які застосовуються до такої продукції, є обов`язковою, за винятком випадків, визначених у зазначених технічних регламентах та статті 12 цього Закону.

Відповідачем не надано жодного письмового доказу підтвердження відповідності використованого приладу «Драгер» технічним регламентам.

Щодо уповноваженого суб`єкта здійснювати огляд працівника поліції на стан алкогольного сп`яніння під час виконання функціональних обов`язків суд зазначає, що організацію та проведення перевірок службової діяльності підрозділів центрального органу управління поліції, територіальних (в тому числі міжрегіональних) органів поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділів, а також закладів та установ, що належить до сфери управління Національної поліції України визначено Інструкцією з організації та проведення перевірок службової діяльності органів (підрозділів) Національної поліції, затвердженою наказом МВС від 30.01.2017 №67, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03 березня 2017 за №304/30172 (далі Інструкція).

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції Суб`єктами перевірок є комісії (далі - комісія). Комісії центрального органу управління поліції уповноважені на проведення інспектувань, контрольних та цільових перевірок усіх органів (підрозділів) поліції. Комісії територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів поліції проводять інспектування, контрольні та цільові перевірки всіх підрозділів, що діють у складі таких органів поліції. Комісії територіальних органів поліції охорони здійснюють цільові перевірки підрозділів, що діють у їх складі. Комісії територіальних (відокремлених) підрозділів поліції територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів поліції здійснюють цільові перевірки підпорядкованих їм підрозділів.

Пунктом 3 розділу ІІ Інструкції встановлено комісія формується у складі працівників органів (підрозділів) поліції за напрямами службової діяльності. За рішенням Голови Національної поліції України, його першого заступника або заступників до участі в проведенні перевірки також можуть залучатися (за згодою) фахівці інших центральних органів виконавчої влади.

Комісію з проведення інспектування та контрольної перевірки в центральному органі управління поліції очолює перший заступник або заступники Голови Національної поліції України, начальник ДГІ або уповноважений його заступник, у територіальних (у тому числі міжрегіональних) органах поліції - перший заступник або заступники керівника цього органу поліції, начальник У(В)ГІ або уповноважений його заступник.

Суд бере до уваги доводи позивача, що начальник сектору реагування патрульної поліції ВП №1 Червоноградського РВП ГУНП, не є уповноваженою особою на здійснення огляду працівника поліції під час виконання ним функціональних обов`язків.

Відповідачем у відповіді на адвокатський запит від 31.07.2023 №765/03/67-2023 зазначено, що 24.06.2023 (субота) для працівників ГУНП у Львівській області не являвся робочим днем.

У відповіді від 28.07.2023 №Ф-79/ад/61/01/14-23 Червоноградським районним відділом поліції повідомлено 24.06.2023 (субота) в період часу з 06:56 год. по 08:56 год. проводилась перевірка готовності працівників Червоноградського РВП та відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області про приведення у вищі ступені мобілізаційної готовності за навчальним сигналом «Навчальна тривога».

У відповіді від 27.07.2023 №5347/62/01/11-23 Відділення поліції №1 Червоноградського районного відділу поліції зазначається, що згідно книги нарядів ВнП№1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області інв.351 від 30.05.2023 старший слідчий слідчого відділення Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області капітан поліції Володимир Іванів перебував в добових нарядах СОГ ВнП№1 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області, а саме: з 08:00 год, 22.06.2023, по 08:00 год., 23.06.2023.

Пунктом 13 Розділу І Інструкції з організації діяльності чергової служби в Національній поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 23 травня 2017 року №440 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 червня 2017 за №750/30618 після добового чергування черговим чергової зміни та членам добового наряду чергової служби надається відпочинок тривалістю 72 години (поліцейським, які включені до складу слідчо-оперативної групи (далі - СОГ), надається відпочинок тривалістю 48 годин). За тимчасової неможливості забезпечення чотиризмінної роботи чергової служби органу (підрозділу) поліції або закладу освіти через некомплект, хвороби або відпустки черговим чергової зміни та членам добового наряду може надаватися відпочинок тривалістю 48 годин.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що займає посаду слідчого СВ Червоноградського РВП ГУНП. 24.06.2023 за вказівкою керівництва прибув до місця проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , де повідомив йому про необхідність прибути до кабінету керівника для дачі пояснень з приводу не прибуття ОСОБА_1 24.06.2023 за сигналом «Навчальна тривога». ОСОБА_1 , одягнений у цивільний одяг, поїхав з ним на службовому автомобілі до Червоноградського РВП ГУНП, після прибуття ОСОБА_1 , одразу пішов до кабінету начальника ВП №1 Червоноградського РВП ГУНП.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , пояснила, що являється дружиною ОСОБА_1 та спільно проживає з ним за адресою АДРЕСА_1 . 24.10.2023 за їх місцем проживанням прибув співробітник її чоловіка та повідомив, що ОСОБА_1 викликає начальник для дачі пояснень з приводу не прибуття за сигналом «Навчальна тривого» і що йому потрібно поїхати разом з ним. 24.06.2023 її чоловік був вдома після добового чергування, одягнувся у цивільний одяг та поїхав разом із працівником поліції.

Адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 02.05.2019 по справі №826/18834/15, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.

На думку суду застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Судом встановлено, що у позивача відсутня систематичність вчинення аналогічних дисциплінарних проступків.

Водночас, відповідач в порушення вимог ч.2 ст.29 Дисциплінарного статуту НПУ не застосував до позивача дисциплінарне стягнення в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого, а одразу застосував найбільш суворе стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Також, відповідачем жодним чином не було обґрунтовано підстав застосування до позивача саме крайнього виду дисциплінарно стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та не вмотивано неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що відповідачем у ході судового розгляду даної справи не було доведено вчинення позивачем проступку, за який його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд дійшов висновку про невідповідність рішення відповідача в контексті вимог ч.2 ст.2 КАС України. Відтак, оспорюваний наказ ГУНП у Львівській області від 11.07.2023 №2437 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників Червоноградського РВП ГУНП» в частині застосування до старшого слідчого слідчого відділення Червоноградського районного відділу поліції ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення є протиправним і підлягає скасуванню.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

У вказаному випадку, дисциплінарне стягнення, накладене наказом ГУНП у Львівській області від 11.07.2023 №2437, було виконано за наказом від 17.07.2023 №291 о/с «Про особовий склад».

Зважаючи на те, що такий наказ є наслідком наказу від 11.07.2023 року №2437, а також ураховуючи протиправність останнього, він не може породжувати жодних правомірних наслідків.

Отже, наказ від 17.07.2023 №291 о/с «Про особовий склад» підлягає визнанню протиправним і скасуванню, так як він ґрунтується на тих же висновках підставах що і наказ від 11.07.2023 №2437.

За наведеного вище суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову. Відповідачем у свою чергу не надано доказів на спростування позовних вимог. Як випливає зі змісту рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 року №8-рп/202 при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосовувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначено основні трудові права працівників.

Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 26.05.2010 року №753/11/13-10 «Про розв`язання спорів, що виникають з відносин публічної служби», під час вирішення спорів зазначеної категорії пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Враховуючи те, що Законом України «Про Національну Поліцію» не врегульовано питання поновлення на службі, у даному випадку підлягають застосуванню загальні норми Кодексу законів про працю України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відтак, суд приходить до висновку що належним способом відновлення порушених прав позивач є постановлення рішення про поновлення ОСОБА_1 з відповідної дати на посаді, займаній до часу неправомірного звільнення, а саме на посаді старшого слідчого відділення Червоноградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Пунктом 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зазначається, що днем звільнення вважається останній день роботи.

З аналізу вищевикладеного слідує, що день звільнення - це останній день, коли працівник перебуває у трудових відносинах з роботодавцем.

З огляду на те, що позивача було протиправно звільнено з ГУНП у Львівській області 17.07.2023 року, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, з 18.07.2023.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, суду в цій справі слід вирішити питання виплати позивачу середнього грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Водночас, виплата грошового забезпечення поліцейському під час вимушеного прогулу регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.20015 № 988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, з наступними змінами та доповненнями.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, встановлено, що при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту вищевказаного Порядку, який є специфічним для вирішення даних спірних відносин, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Отже, обрахування середньоденного грошового забезпечення позивача на момент звільнення повинно здійснюватися відповідно до кількості календарних днів за два останніх повних місяці служби. Тобто, діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Відтак, норми Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 застосуванню у вказаній справі не підлягають.

Аналогічний висновок сформовано викладено в постанові Верховного Суду від 19.07.2018, справа № 805/1110/17-а, де чітко врегульовано питання про те, як здійснюється виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу, а саме - в календарних, а не робочих днях.

У довідці про доходи позивача за травень-червень 2023 рік, зазначено сукупний розмір грошового забезпечення за травень 2023 36 408, 90 грн., за червень 33 183,18 грн. Разом 69 592,08 грн. Кількість календарних днів у травні 2023 31 день, у червні 30 днів. Разом - 61 календарний день. Таким чином середньоденне грошове забезпечення складає 1 140,85 грн. (69592, 08 грн./ 61 календарний день).

Сума середнього заробітку, що підлягає до відшкодування за час вимушеного прогулу з 18.07.2023 (наступний день за днем звільнення) по 14.11.2023 (день винесення рішення судом) становить 136902,00 грн. (1 140,85 грн. * 120 календарних днів).

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 136902,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць.

З огляду на вказане, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та в частині стягнення на користь позивача середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, оскільки відповідачем жодним чином не наведено доказів вчинення ОСОБА_1 саме дисциплінарного проступку, за який може бути застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення.

Зважаючи на відсутність підтверджених судових витрат, то такі відповідно до вимог ст. 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, 371 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 11.07.2023 №2437 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників Червоноградського РВП ГУНП» в частині застосування до старшого слідчого слідчого відділення Червоноградського районного відділу поліції ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 17.07.2023 №291 о/с «Про особовий склад» про звільнення капітана поліції ОСОБА_1 , за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію».

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого слідчого відділення Червоноградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 18.07.2023.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області (79008, м. Львів, пл. Генерала Чупринки, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 18.07.2023 по 14.11.2023 в сумі 136902 грн.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 34796 грн 04 коп. допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 17.11.2023.

СуддяБрильовський Роман Михайлович