Справа № 585/4147/23
Суддя: Євлах О. О.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 585/4147/23
Номер провадження 2-а/585/67/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Євлах О.О.,

за участі:

секретаря судового засідання - Безручко О.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ,

до

відповідача Роменського РВП ГУНП в Сумській області

вимоги позивача: про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. 17 жовтня 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач), звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД 288383 від 22.08.2023 року про накладення на нього адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та 4 ст. 126 КУпАП та закриття провадження у справі.

2. Позов обґрунтував тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 288383 від 22 серпня 2023 року, винесеною інспектором СРПП Роменського РВП ГУНП в Сумській області на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч 4 ст. 126 КУпАП. В постанові зазначено, що 19.08.2023 року о 23 год. 22 хв. в м.Ромни по вул. Київська ОСОБА_1 здійснював рух на т/з Daewoo Lanos з н/з НОМЕР_1 , при цьому 05.01.2023 року Роменським міськрайонним судом був позбавлений права керування т/з, не мав чинного полісу обов`язкового страхування наземних транспортних засобів цивільно-правової відповідальності, чим порушив п.п.2.1а, 2.1 г ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1, 2 ст. 126 КУпАП. З даною постановою не погоджується. Оскаржувана постанова винесена інспектором СРПП Роменського РВП ГУНП в Сумській області Ревішвілі Д.М. 22 серпня 2023 року в 11 год. 01 хв. в м.Ромни бул. Європейський, 24, за фактом події, яка мала місце 19.08.2023 року о 23 год. 22 хв. в м.Ромни по вул. Київська. Інспектором порушено визначену п.2 Розділу ІІІ Інструкції № 1395 процедуру винесення постанови, згідно якої постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 і 4 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, оскільки постанова винесена не на місці вчинення адміністративного правопорушення. Отже, поліцейським офіцером оскаржувану постанову винесено з порушенням визначеної процедури, тобто протиправною, тому вона підлягає скасуванню. При винесені оскаржуваної постанови він дізнався з отриманої 12.10.2023 року постанови державного виконавця від 05.10.2023 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови № БАД 288383, виданої 22.08.2023 СРПП Роменського РВП ГУНП в Сумській області. В отриманій ним копії постанови мається відмітка поліцейського, що він відмовився від підпису, проте у його присутності оскаржувана постанова не виносилась і для її підписання не надавалась. Також йому не була вручена її копія.

3. 06.11.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якій просив у задоволенні позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити. Відзив обґрунтований тим, що 22.08.2023 року інспектором СРПП Роменського РВП ГУНП в Сумській області Ревішвілі Д.М. під час несення служби на блокпосту в м.Ромни по вул. Київська було зупинено автомобіль Daewoo Lanos з н/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Працівник поліції представився, та здійснив перевірку документів ОСОБА_1 . Здійснивши перевірку документів позивача на службовому планшеті поліцейський встановив, що відповідно до постанови Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05.01.2023 року ОСОБА_1 позбавлений правом керування транспортними засобами на строк один рік. Поліцейський пояснив позивачу, що так як він позбавлений права керування транспортними засобами, то за такі дії передбачена адміністративна відповідальність. Крім того, у позивача був відсутній чинний поліс обов`язкового страхування. Після чого ОСОБА_2 склав відносно ОСОБА_3 постанову про адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 126 та ч.1 ст. 126 КУпАП. Станом на 22.08.2023 року позивач не мав права керування транспортними засобами. Наявні матеріали однозначно підтверджують факт наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 126 та ч.1 ст. 126 КУпАП, а отже постанова про адміністративне правопорушення серії БАД № 288383 прийнята законно та обгрунтовано. Позивач не заперечує та не спростовує факту позбавлення права керування транспортним засобом. Позивачу було відомо про те, що відносно нього винесено постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05.01.2023 року, про те нехтуючи нормативно правовими приписами чинного законодавства порушує його вимоги. Отже доводи позивача викладені у позовній заяві вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Вважають позовні вимоги ОСОБА_3 необґрунтованими та безпідставними.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючи на викладені в позові обставини. Додатково пояснив, що йому дійсно було відомо про наявність постанови Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 січня 2023 року, якою його було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 17000 грн., з позбавленням його права керування усіма транспортними засобами строком на 1 рік. В той же час, як пояснив йому адвокат, строк позбавлення права керування транспортним засобом слід рахувати з часу вилучення посвідчення водія. Так як посвідчення водія у нього було вилучено 21.03.2022 року, з цього часу пройшло більше року, тому він вважав, що може керувати транспортними засобами. Оскаржувану постанову на нього було складено в лікарні. Проте копію постанови йому вручено не було не під час винесення постанови, ні пізніше. Штраф не сплатив, тому що не знав куди і що сплачувати. В той день він був змушений сісти за кермо, оскільки у його батька підвищився цукор в крові, тому він його віз в лікарню.

5. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяв про відкладення розгляду справи від нього до суду не надійшло.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.

6. Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 288383 від 22.08.2023 року, 19.08.2023 року о 23 год. 22 хв. в м.Ромни вул. Київська гр.. ОСОБА_1 здійснював рух на транспортному засобі Део Ланос з н/з НОМЕР_1 при цьому 05.01.2023 року Роменським міськрайонним судом був позбавлений права керування т/з, не мав чинного полісу обов`язкового страхування наземних транспортних засобів цивільного правової відповідальності, чим порушив п.п. 2.1 а, 2.1 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126, ч.1 ст. 126 КУпАП, за що накладено штраф у розмірі 20400 грн. (а.с.3).

ОСОБА_1 не погодився з даною постановою і оскаржив її до суду.

6. Згідно постанови державного виконавця Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.10.2023 року, відкрите виконавче провадження з виконання постанови № БАД 288283 від 22.08.2023 року виданої СРПП Роменського РВП ГУНП в Сумської області про стягнення штрафу в сумі 40800 грн. (а.с.5). Згідно супровідного листа дана постанова була направлена на адресу ОСОБА_1 12.10.2023 року ( а.с.4).

7. Відповідно до довідки інспектора СРПП Роменського РВП ГУНП в Сумській області Д.Ревішвілі пояснив, що 22.08.2023 року під час несення служби на блокпосту в м.Ромни по вул. Київській, було зупинено автомобіль Daewoo Lanos під керуванням ОСОБА_1 , та під час перевірки по службовому планшетному пристрої вкладка «особа» було встановлено, що даного водія Роменським міськрайонним судом Сумської області від 05.01.2023 року було позбавлено права керування на один рік, через що відносно вказаного водія було винесено адміністративну постанову за ч.4 ст. 126, ч.1 ст. 126 КУпАП, так як у останнього також було виявлено відсутність дійсного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Під час складання даної постанови проводилось відео фіксація згідно наказу МВС № 1026, дане відео зберігалося на протязі 1 місяця та було видалено, тому надати до суду копії відеодоказів не представилося можливим. На водія ОСОБА_1 було накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 20400 грн. (а.с.31).

8. Згідно постанови Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 грн. неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. та позбавлення права керування усіма транспортними засобами строком на 1 рік, який обчислювати з дня вступу постанови про позбавлення цього права у законну силу (а.с.32-34). Дана постанова набрала законної сили 11.05.2023 року.

VІ. Норми права.

9. Наведене свідчить про публічно-правовий спір з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 6 Закону України "Про Національну поліцію" поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно ч.1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

При цьому, відповідно до статті 217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Відповідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що Суд та національні суди відповідної країни при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17 червня 2011 року; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05 травня 2015 року; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохін проти України» від 15 лютого 2013 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рекомендації № R (91) 1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

V. Оцінка суду.

10. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Судом встановлено, що інспектором СРПП Роменського РВП ГУНП в Сумській області Ревішвілі Д.М. було винесено постанову серії БАД № 288383 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 та ч.1 ст. 126 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн. В даній постанові також вказано, на підставі ст. 307, ч.2 ст. 308 КУпАП у разі несплати ОСОБА_1 штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу в сумі 40800 грн.

Під час розгляду справи суд прийшов до переконання, що в діях ОСОБА_1 дійсно мала місце подія і склад правопорушення, передбаченого ч. 1, ч.4 ст. 126 КУпАП, за обставин, викладених у постанові. Сам ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що дійсно керував транспортним засобом, оскільки вважав, що має таке право, оскільки з часу вилучення у нього посвідчення водія минуло більше 1 року.

Згідно ст. 317-1 КУпАП, Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Роменського міськрайонного суду від 05 січня 2023 року ОСОБА_1 було позбавлено права керування усіма транспортними засобами строком на 1 рік. 11.05.2023 року дана постанова набрала законної сили. Тобто однорічний строк позбавлення права керування транспортними засобами слід рахувати з 11.05.2023 року. Позивачу ОСОБА_1 було достовірно відомо про наявність постанови Роменського міськрайонного суду від 5 січня 2023 року, яка набула законної сили. Тобто в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1, 4 ст. 126 КУпАП, тому підстав для визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАД 288383 від 22.08.2023 року суд не вбачає.

11. В той же час, під час розгляду даної справи судом було встановлено, що позивач ОСОБА_1 вибрав не найкращий спосіб захисту свого порушеного права з яким звернувся до суду. В описовій частині позивач зазначає, що оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в день її винесення він не отримував. Також вона не надсилалась йому поштою. В постанові вказано, що ОСОБА_1 від підпису відмовився. Даних про те, що ОСОБА_1 була вручена під час складання копія постанови чи відправлена та отримана ним по пошті матеріали справи не містять.

Згідно ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ч.2 ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Оскільки суду не надано доказів про те, що ОСОБА_1 була вручена копія постанови, тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не скористався своїм правом на добровільну сплату штрафу на протязі 15 діб, проте в порушення норм чинного законодавства дану постанову було звернено до примусового виконання з накладенням подвійного розміру штрафу в розмірі 40800 грн.

Згідно ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, для ефективного захисту прав позивача, суд виходить за межі позовних вимоги та вважає, за необхідне визнати неправомірними дії посадових осіб Роменського РВП ГУНП в Сумській області, в частині примусового звернення до виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД 288383 від 22.08.2023 року про накладення на ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), адміністративного стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та 4 ст. 126 КУпАП.

VІ. Розподіл судових витрат.

12. Згідно ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , за захистом яких він звернувся до суду, було відмовлено, тому судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 2, 5-9, 72-77, 242-245, 250 КАС України суд, -

У Х В А Л И В :

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 , до Роменського РВП ГУНП в Сумській області, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі , задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії посадових осіб Роменського РВП ГУНП в Сумській області, в частині примусового звернення до виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД 288383 від 22.08.2023 року про накладення на ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), адміністративного стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та 4 ст. 126 КУпАП.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Роменський РВП ГУНП в Сумській області, місцезнаходження: вулиця Коржівська, 107, м. Ромни, Сумська область, індекс 42000, .

Повний текст рішення суду виготовлено 20 листопада 2023 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Оксана ЄВЛАХ