Справа № 162/777/23
Суддя: Савич А. С.
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 162/777/23
Провадження № 2-а/162/34/2023
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Савича А.С.,

з участю секретаря судового засідання Гичук О.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Савонік Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Любешів за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 через свого представника Савонік Л.О. 18.09.2023 звернулася до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЗАВ № 03438164 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Позов обґрунтовує тим, що позивачу в додаток «ДІЯ» надійшло повідомлення про накладення на неї адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, постанова ЗАВ № 03438164 від 08.09.2023 (далі - оскаржувана постанова). Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності через те, що 08.09.2023 на автодорозі Н22 Устилуг-Луцьк-Рівне 82+525 зафіксовано транспортний засіб Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить позивачу на праві власності, і особа, яка керувала транспортний засобом перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортного засобу більш як на 20 км/год. Вважає, що оскаржувана постанова є безпідставною та незаконною, у зв`язку з чим підлягає скасуванню. Вважає, що відповідачем в оскаржуваній постанові не розкрита об`єктивна сторона правопорушення, не зазначено швидкості, з якою рухався транспортний засіб, не зазначено, яка дозволена швидкість на даному відрізку дороги. Зазначає, що відповідачем не надано доказів, що швидкісний режим порушено саме позивачкою. Ураховуючи вищенаведене, просила суд звільнити позивача від сплати судового збору за пред`явлення даного позву; скасувати постанову серії ЗАВ № 03438164 від 08.09.2023 про накладення адміністративного стягнення, згідно з якою на позивачку накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 27.09.2023 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору - відмовлено (а.с.12).

Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 27.09.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (а.с.13-14).

Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 11.10.2023 відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, судове засідання призначено на 23.10.2023 о 14 год 00 хв, а за клопотанням представника позивача - відкладено на 16 год 00 хв 09.11.2023.

Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 09.11.2023 задоволено клопотання представника позивача Савонік Л.О., постановлено перейти із спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 17 год 00 хв 20.11.2023.

Відповідач Департамент патрульної поліції, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в призначене судове засідання не з`явився. Заяви про відкладення розгляду справи до суду не подав.

Представник відповідача ДПП - Літвак О.І. 23.10.2023 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву - без задоволення. Зазначає, що твердження позивача викладені у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом. Наявність лише факту володіння транспортним засобом породжує певні права та обов`язки осіб, за якими зареєстрований транспортний засіб. Наявність зазначених додаткових ознак, характерних для фізичної або юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, вимагає віднесення їх до спеціальних суб`єктів адміністративного правопорушення. Крім того, зазначає, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Інспектор Департаменту патрульної поліції мав всі законні підстави для складання адміністративних матеріалів. Постанова у справі про адміністративне правопорушення обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Посадова особа при винесенні постанови діяла на підставі наданих їй повноважень відповідно до статей 213, 217, 222, 248, 252, 279-1, 280, 283 КУпАП та іншого законодавства України. Вчинення адміністративного правопорушення було зафіксоване технічним засобом Каскад 057-1120, який відповідає вимогам ДСТУ, має свідоцтво про повірку UA.TR. 001 5-19, термін його дії до 14.01.2029 року (а.с.26-40).

Позивач у судовому засіданні позовну заяву підтримала повністю та просила її задовольнити. Пояснила, що вона є власником транспортного засобу Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , однак постійно користується ним її дядько ОСОБА_2 й саме він очевидно керував даним автомобілем 08.09.2023 за обставин, які зазначені в оскаржуваній постанові. Тому вважає, що вона не повинна нести адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП, оскільки правил дорожнього руху не порушувала. Разом з тим, зазначила, що після того як отримала повідомлення в додаток «Дія» про накладення на неї адміністративного стягнення, вона зразу ж повідомила ОСОБА_2 , який користувався її автомобілем, про даний факт та просила його розібратися в цій ситуації, однак він нічого не зробив, офіційно нікуди не звертався. Сама вона також не зверталась до органу поліції та не повідомляла, що належним їй автомобілем користується інша особа.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву також підтримала повністю, з мотивів, які у ній зазначені, та просила її задовольнити. Звернула увагу, що ОСОБА_1 є лише власником автомобіля та не керує транспортним засобом. У матеріалах справи відсутні належні докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Оскільки належним користувачем автомобіля Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 і саме він керував транспортним засобом 08.09.2023 за обставин, вказаних в оскаржуваній постанові, тому він повинен нести відповідальність. Відповідачем не з`ясовано даних обставин та прийнято рішення, яке не відповідає вимогам закону. У разі скасування оскаржуваної постанови щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 готовий сплатити штраф за вчинення вищевказаного правопорушення. З урахуванням наведеного, просила скасувати постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч.1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутності в діях позивача події і складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що з весни цього року постійно користується автомобілем Volkswagen GOLF, д.н.з. НОМЕР_1 , а власником цього автомобіля є його племінниця - позивач ОСОБА_1 08.09.2023 близько 07 години саме він керував вищевказаним транспортним засобом та під час руху перевищив дозволену ПДР швидкість руху транспортного засобу. Про цю обставину йому повідомила позивач десь через три дні після цієї події. Він нікуди не звертався та нікого не повідомляв про те, що саме він, а не позивач, перевищив дозволену швидкість руху автомобіля. Однак вважає, що саме він повинен нести адміністративну відповідальність і не відмовляється сплатити штраф за вказане порушення.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідка, дослідивши письмові докази, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

14.07.2015 було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 596-VIIІ, що дозволяє накладення штрафів за порушення правил дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП, окрім іншого, настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Пунктом 12.9 (б) Правил дорожнього руху визначено, що забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Судом встановлено, що 08.09.2023 відносно позивача ОСОБА_1 , поліцейським ДПП Лищук Ганною Анатоліївною винесено постанову серії ЗАВ № 03438164 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 08.09.2023 о 06 год 34 хв за адресою Н22 Устилуг-Луцьк-Рівне 82+575 за допомогою технічного засобу Каскад, 058-1120 зафіксовано транспортний засіб «VOLKSWAGEN GOLF», номерний знак НОМЕР_1 , особа, яка керувала транспортним засобом перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 38 км/год, чим порушила п. 12.9 б) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Оскаржувана постанова містить посилання на технічний прилад, яким зафіксовано правопорушення (вимірювання швидкості) - «Каскад, 058-1120».

Слід зауважити, що показання приладу «Каскад, 058-1120» є належним, допустимим та достатнім доказом вчинення адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Так, зміст постанови серії ЗАВ №03438164 від 08.09.2023 повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №13 від 13.01.2020.

В оскаржуваній постанові містяться фотозображення транспортного засобу «VOLKSWAGEN GOLF», номерний знак НОМЕР_1 в момент вчинення правопорушення, де зазначено географічні координати вчинення правопорушення, дата та час вчинення правопорушення; місце вчинення правопорушення, фотофіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку; швидкість руху автомобіля, км/год.; обмеження (перевищення) швидкості, км/год.; напрямок руху автомобіля.

Статтею 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у ч. 1 ст. 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення - правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Аналогічну норму закону, щодо звільнення відповідальної особи у 20 календарних днів містить також статті 14-1, 279-3 КУпАП, розділ III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №13 від 13.01.2020.

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадовою особою уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у ч. 1 ст. 14-2 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Позивачем в позовній заяві та в судовому засіданні підтверджується факт того, що вона є власником транспортного засобу «VOLKSWAGEN GOLF», номерний знак НОМЕР_1 .

Окрім цього, це підтверджується також інформацією, яка міститься в базі даних Національної інформаційної системи, а саме, що вищевказаний транспортний засіб зареєстрований за позивачем.

Разом з тим, до матеріалів справи позивачем не долучено доказів, що підтверджують, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

На переконання суду, у разі передачі ОСОБА_1 права керування належним їй транспортним засобом третій особі, вона була зобов`язана повідомити інформацію про дану особу органи Національної поліції.

Відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі є альтернативною, тобто така покладається або на власника транспортного засобу, або на користувачів такого майна виключно за умови, якщо власник транспортного засобу повідомив посадову особу уповноваженого підрозділу Національної поліції про користувача такого майна, яка на момент вчинення правопорушення перебувала за кермом.

Враховуючи вищевикладене, керуючись вимогами ст.14-2 КУпАП, інспектором Департаменту патрульної поліції установлено ОСОБА_1 як належного суб`єкта даного правопорушення.

Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі встановлюються статтями 279-1-279-4 КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 13.01.2020 № 13.

Таким чином, проаналізувавши у сукупності доводи сторін і надані докази, суд доходить висновку, що відповідачем доведено правомірність свого рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зважаючи на наявність факту вчинення правопорушення, зафіксованого відповідно до вимог чинного законодавства.

Доводи викладені позивачем у позовній заяві спростовуються матеріалами справи та запереченнями, викладеними у відзиві на позовну заяву, які детально викладені вище та суд вважає їх обґрунтованими. Доказів, що до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про іншу особу, зокрема про свідка ОСОБА_2 , як належного користувача вказаного вище транспортного засобу, позивач суду не надала, а тому суд немає законних підстав зробити висновок про те, що ОСОБА_1 не повинна нести відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

При цьому суд не вважає безумовною підставою для закриття провадження у справі за відсутністю в діях позивача події та складу правопорушення пояснення свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні про те, що саме він 08.09.2023 був за кермом транспортного засобу та перевищив швидкість транспортного засобу, оскільки, як встановлено з його пояснень та пояснень сторони позивача у судовому засіданні, він, будучи вчасно обізнаний про суть оскаржуваної постанови, маючи на це достатньо часу, взагалі не звертався до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення його до адміністративної відповідальності, а також не надав документ про сплату відповідного штрафу.

Слід зазначити, що справи про порушення правил дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі багаторазово ставали предметом розгляду Європейського суду з прав людини. Проте Суд визнавав правомірність відповідальності власників транспортних засобів. Такі рішення були прийняті, зокрема, у справах Falk v Netherlands, O'Halloran and Francis v. the United Kingdom та ін.

Наприклад, у рішенні по справі «Фальк проти Нідерландів», суть якого зводиться до оскарження заявником рішення про накладення штрафу із зазначенням імені та адреси особи, яка керувала на момент учинення правопорушення його автомобілем, ЄСПЛ вказує на те, що, незважаючи на заборону презумпції права або факту, вони повинні бути пропорційні меті, переслідуваної державою.

У цій справі, на думку суддів ЄСПЛ, мета оспорюваного правила про об`єктивну відповідальність власника автотранспортного засобу, що міститься в законі про адміністративне виконання правил дорожнього руху, полягає в ефективному забезпеченні дорожньої безпеки та створенні умов, за яких порушення правил дорожнього руху не залишаються безкарними у випадках, коли неможливо встановити особу, котра керувала автомобілем. Таким чином, принцип пропорційності у цій справі було дотримано, і скарга заявника визнана явно необґрунтованою. Зокрема, ЄСПЛ зазначає: «Оцінюючи те, чи в цьому випадку дотримано принцип пропорційності, Суд усвідомлює, що оскаржене правило встановлення відповідальності (щодо зареєстрованого власника автомобіля) було запроваджене з метою утвердження ефективної безпеки дорожнього руху через забезпечення того, що порушення правил дорожнього руху, виявлені за допомогою технічних або інших засобів і вчинені водієм, чию особу на той час встановити не було можливості, не залишаться безкарними, з одночасним належним урахуванням потреби домогтися того, щоб судове переслідування і покарання за такі правопорушення не призводило до неприйнятного обтяження органів судової влади держави». Він також зазначає, що «...відповідна особа не залишається при цьому без засобів захисту, бо може висувати доводи на підставі статті 8 цього Закону та (або) стверджувати, що на відповідний час поліція мала реальну можливість зупинити машину і встановити особу водія». Крім того, «...Суд не може визнати, що стаття 5 Закону, яка зобов`язує зареєстрованого власника автомобіля брати на себе відповідальність за своє рішення дозволити іншій особі користуватися його автомобілем, суперечить пунктові 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Тому Суд робить висновок, що національні органи влади, накладаючи на заявника оспорюване стягнення, презумпції невинуватості не порушили».

Під час розгляду справи O'Halloran and Francis v. the United Kingdom, яка стосувалась оскарження передбаченої британським законом необхідності надання владі зареєстрованими власниками транспортних засобів відомостей про особу, яка реально керувала автомобілем у момент, коли поліцейська камера спостереження зафіксувала перевищення автомобілем встановленої швидкості. Цей обов`язок, на думку позивачів, є порушенням права не давати самозвинувачувальних показань і так званої привілеї проти самозвинувачення, а тим самим і принципів справедливого судового розгляду, закріплених у статті 6 Конвенції. Однак Велика палата Європейського Суду більшістю голосів визнала, що у справі не було допущено жодного порушення вимог статті 6 Конвенції.

Також Суд підтримав думку лорда Бінгема про те, що усі, хто володіють або керують автомобілем, знають, що тим самим вони визнають певний режим регулювання. Цей режим діє не тому, що володіння чи управління автомобілем - це привілей чи пільга, що дарується державою, а тому, що володіння автомобілями та їх використання загальновизнано можуть призводити до тяжких тілесних ушкоджень. Можна сказати, що ті, хто приймають рішення володіти або управляти автомобілем, беруть на себе певні обов`язки і зобов`язання, які є частиною регулятивного режиму щодо автотранспортних засобів. У законодавстві Сполученого Королівства до цих зобов`язань відноситься обов`язок - у разі наявності підозр про вчинення порушень правил дорожнього руху - повідомляти владі відомості про особу, що керувала автотранспортним засобом на момент такого порушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, інспектор ДПП Лищук Г.А. при винесенні спірної постанови діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому підстав для скасування постанови та закриття у зв`язку з цим провадження по справі немає.

Відповідно до ст.139, 143 КАС України у зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову судові витрати, понесені позивачем, останній не відшкодовуються та покладаються на неї.

Керуючись ст. 242, 243 ч.3, 244-246, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Залишити без задоволення позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції - про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Залишити без змін постанову серії ЗАВ № 03438164 від 08.09.2023 поліцейського ДПП Лищук Ганни Анатоліївни про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 (триста сорок) грн.

Судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного тексту рішення - 21 листопада 2023 року.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: Савонік Любов Онуфріївна, місцезнаходження: м-н Будівельників, 3, оф.216, м. Вараш, Рівненська область.

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3, .

Головуючий суддя: А.С. Савич