Справа № 460/25321/23
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
Рівненський окружний адміністративний суд в особі судді Друзенко Н.В., після одержання позовної заяви
Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар-Світ»
доДержавної податкової служби України, Головного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -
Ухвалою суду від 02.11.2023 позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням підстав для його поновлення, а також доказів поважності причин його пропуску; належним чином оформленої позовної заяви з доказами наявності у адвоката Ярмольчука Віталія Сергійовича електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС.
Ухвалою суду від 10.11.2023 витребувано у Головного управління ДПС у Рівненській області рішення №8156102/36922224 від 26.01.2023 про відмову в реєстрації ПН №51 від 28.11.2022 в Єдиному реєстрі податкових накладних та докази його отримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар-Світ», а також рішення за результатами розгляду скарги, якщо таке приймалось податковим органом.
17.11.2023 Головним управлінням ДПС у Рівненській області долучено рішення №8156102/36922224 від 26.01.2023 про відмову в реєстрації ПН №51 від 28.11.2022 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Проінформовано, що позивачем не ініціювалось подання скарги на рішення №8156102/36922224 від 26.01.2023.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість причин пропуску позивачем строку звернення до суду, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
А відповідно до абзацу першого частини другої цієї статті, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За правилами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені Податковим кодексом України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу;
б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені Податковим кодексом України. При цьому такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.
Застосування скорочених строків звернення при використанні досудового порядку врегулювання спорів у податкових правовідносинах установлено законом, зумовлено легітимною метою оперативного забезпечення настання правової визначеності для особи - платника податків та у діяльності суб`єктів владних повноважень - контролюючих органів, що кореспондується із встановленим алгоритмом і строками адміністрування податків для забезпечення належного виконання конституційного податкового обов`язку і має пропорційний характер, оскільки скорочення строку звернення не впливає на реалізацію особою права на судовий захист у зв`язку з достатністю часу на підготовку й оформлення правової позиції, ознайомлення з позицією контролюючого органу, залучення за потреби правових і фінансових консультантів в межах процедури адміністративного оскарження, у той час, як скорочені строки забезпечують досягнення зазначеної мети й завдань функціонування податкової системи держави.
За змістом позовної заяви та заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду, позивачем оскаржується рішення про відмову в реєстрації податкової накладної №51 від 28.11.2022 в Єдиному реєстрі податкових накладних №8156102/36922224 від 26.01.2023.
Суд звертає увагу, що рішення про відмову в реєстрації податкової накладної №51 від 28.11.2022 в Єдиному реєстрі податкових накладних №8156102/36922224 датоване саме 26.01.2023, а не 28.11.2022 як зазначено позивачем у прохальній частині позовної заяви.
В поданій заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, представник позивача зазначає, що про рішення №8156102/36922224 від 26.01.2023 стало відомо в серпні 2023 року та 01.09.2023 подано скаргу з метою застосовування процедури адміністративного оскарження.
У матеріалах справи містяться "Пояснення до скарги на рішення комісії від 26.01.2022 №№8156102/36922224" вих.№110/2023 від 01.09.2023. На підтвердження надіслання податковому органу долучено квитанцію №2, згідно з якою надсилалась скарга щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН; 04.09.2023 документ не прийнято. Виявлені помилки: відповідно до п.3 Порядку розгляду скарги щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019, скарга подається платником податку на додану вартість у строки, визначені статтею 56 Податкового кодексу України, з наступного дня після набрання чинності рішенням комісії регіонального рівня.
На виконання ухвали суду від 10.11.2023 Головне управління ДПС у Рівненській області проінформувало, що позивачем не ініціювалось подання скарги на рішення №8156102/36922224 від 26.01.2023.
Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права в судовому порядку, є Податковий кодекс України.
Згідно з пунктом 56.23 статті 56 Податкового кодексу України оскарження рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється у порядку, визначеному цією статтею з урахуванням таких особливостей:
56.23.1 скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику;
56.23.2 скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних розглядається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за участі уповноваженої особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;
56.23.3 скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних розглядається протягом 10 календарних днів з дня отримання такої скарги центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Термін розгляду скарги не може бути продовженим;
56.23.4 якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних не надсилається платнику податків протягом 10-денного строку, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначеного строку.
Таким чином, вважається, що платник податків не скористався своїм правом на досудове врегулювання спору, позаяк процедура адміністративного оскарження ініційована ним лише 01.09.2023, тобто з пропуском строку встановленого Податковим кодексом України.
Суд зауважує, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тверджень представника позивача про те, що про рішення №8156102/36922224 від 26.01.2023 стало відомо в серпні 2023 року.
З урахуванням вищевикладеного, перебіг строку на оскарження рішення №8156102/36922224 від 26.01.2023 розпочався 27.01.2023 і закінчився 27.07.2023.
Разом з тим, позовну заяву датовано 26.10.2023, подано до суду 01.11.2023, тобто із пропуском шестимісячного строку звернення до суду, визначеного нормами Кодексу адміністративного судочинства України.
Частина перша статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
При цьому норми Кодексу адміністративного судочинства України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі.
Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:
1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк;
2) це обставина, яка виникла незалежно від волі особи, яка пропустила строк;
3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;
4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Усталеною також є і практика Верховного Суду, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.
З долучених позивачем до заяви документів, суд встановив, що відповідно до копії наказу з особового складу від 27.02.23 №04-к звільнено 28.02.2023 ОСОБА_1 головного бухгалтера. Згідно з копією наказу з особового складу від 28.02.23 №06-к прийнято на посаду головного бухгалтера ОСОБА_2 з 01.03.2023, а відповідно до копії наказу з особового складу від 25.05.23 №14-к головному бухгалтеру ОСОБА_2 надано додаткову соціальну відпустку з 21.06.2023 по 30.06.2023; відповідно до копії наказу з особового складу від 01.08.23 №26-к головному бухгалтеру ОСОБА_2 надано додаткову соціальну відпустку з 21.08.2023 по 30.08.2023.
Разом з тим зазначені обставини не можуть слугувати доказом поважності причин пропуску строку звернення до суду.
По-перше, суд повторює, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тверджень представника позивача про те, що про рішення №8156102/36922224 від 26.01.2023 ТОВ «Стар-Світ» стало відомо в серпні 2023 року.
По-друге, ТОВ «Стар-Світ» самостійно оцінює і несе усі ризики при організації своє господарської діяльності, у тому числі й при організації трудових відносин та відповідно, на власний розсуд розпоряджається правами щодо звернення до суду.
Зважаючи на те, що термін позовної давності незабаром спливає, позивач фактично обрав пасивну поведінку і почав вживати активні дії, спрямовані на реалізацію свого права звернення до суду, вже після спливу строку позовної давності.
Також, в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач вказує, що несвоєчасне подання цього позову до суду було зумовлене запровадженням в Україні воєнного стану, то з цього приводу суд зазначає, що дійсно у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в Україні введено воєнний стан.
Однак, жодних доказів поважності причин пропуску строку звернення з цим позовом до суду саме через обмеження, впроваджені у зв`язку з введенням воєнного стану, військовою агресією російської федерації проти України, позивач суду не надав.
Суд зауважує, що зазначена заява обґрунтована лише загальними підставами неможливості звернення до суду у відведений час та не містить доказів неможливості вчинення процесуальної дії та необхідність більшого часу.
Суд зазначає, що поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Отже, позивач обмежився лише загальним посиланням на те, що пропуск строку звернення до суду був зумовлений запровадженням в Україні воєнного стану.
Законодавством регламентовано чіткі строки звернення до суду з адміністративним позовом, перебіг яких починається з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права або законного інтересу, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на захист.
Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.
Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом в ухвалах від 17 квітня 2018 року у справі № 9901/473/18, від 11 березня 2019 року у справі № 9901/95/19 та від 08 квітня 2019 року у справі № 9901/138/19.
За наведеного, суд дійшов висновку, що наведені позивачем у своїй заяві причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом не можуть вважатися поважними, адже вони не підтверджені належними доказами.
За таких обставин, стороною позивача безпідставно пропущено строк звернення до суду.
Отже, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячний строк звернення до суду, обґрунтувань обставин та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску вказаного строку звернення до суду позивачем не наведено та не доведено, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви останнього про поновлення пропущеного строку.
Додатково суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
За таких обставин, дана позовна заява підлягає поверненню позивачу.
Керуючись статтями 169, 241, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Стар-Світ» про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду - відмовити.
Позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачу.
Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 20 листопада 2023 року

Суддя Н.В. Друзенко