Справа № 580/8274/23
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року справа № 580/8274/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Кравченко О.М. в інтересах ОСОБА_1 (19840, Черкаської області, Золотоніського району, с. Перервинці) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) в якому просить:

-визнати протиправним дії військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення з військової служби;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 вчинити дії, а саме зареєструвати встановленим порядком рапорт старшого солдата ОСОБА_1 від 23.08.2023 про звільнення з військової служби;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 вчинити певні дії, а саме звільнити старшого солдата ОСОБА_1 з військової служби у запас на підставі підпункту г підпункту 2 пункту 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з сімейними обставинами, а саме наявністю батька дружини з числа осіб з інвалідністю ІІ групи.

Ухвалою суду від 18.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що позивач є військовослужбовцем Збройних Сил України призваним на військову службу під час загальної мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 Про загальну мобілізацію. Зазначає, що 24.07.2023 старший солдат ОСОБА_1 звернувся по команді до командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 з рапортом про звільнення з військової служби за сімейними обставинами з у зв`язку з наявністю батька дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи на підставі абзацу 4 підпункту «г» підпункту 2 пункту 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», однак позивачу відмовлено в цьому. 23.08.2023 старший солдат ОСОБА_1 звернувся до служби діловодства з повторним рапортом на звільнення, однак йому у прийнятті та реєстрації рапорту було відмовлено. Вважаючи протиправним дії військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення з військової служби позивач звернувся до суду.

Відповідач до суду відзив на позов не подав, причини не повідомив.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 у відповідності до копії військового квитка серії НОМЕР_2 з 06.04.2022 року проходить військову службу за призовом під час мобілізації, а з 22.04.2022 у військовій частині НОМЕР_1 на посаді механіка водія.

24.07.2023 року старший солдат ОСОБА_1 подав рапорт до командира розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами з у зв`язку з наявністю батька дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи на підставі абзацу 4 підпункту «г» підпункту 2 пункту 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

До рапорту додано:

-копії паспорта та довідки РНОКПП дружини та її батька;

-свідоцтво про народження дружини;

-свідоцтва про шлюб;

-довідки МСЕК та свідоцтва інваліда війни ІІ групи батька дружини;

-копії свого паспорту, військового квитка та довідки РНОКПП.

Згідно рапорту командира розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , начальнику розвідки начальнику розвідувального відділення штабу військової частини НОМЕР_1 та відміток на рапорті старшого солдата ОСОБА_1 , останній містить погодження усіх відповідних посадових осіб, у тому числі представника юридичної служби військової частини, який відмітив наступне: «Згідно наданих документів старший солдат ОСОБА_1 має право для звільнення з військової служби відповідно до вимог підпункту г) пункту 2 частини четвертої статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю батька дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи».

Однак, командиром військової частини НОМЕР_1 було позивачу відмовлено у звільненні - резолюція «без реалізації».

Суд звернув увагу, що зазначений рапорт був завізований усіма відповідними командирами по команді, однак зареєстрований не був.

23.08.2023 старший солдат ОСОБА_1 звернувся до служби діловодства з повторним рапортом на звільнення, однак як вказує позивач, йому у прийнятті та реєстрації рапорту було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, представник позивача звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли, суд виходить з наступного.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Пунктом 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Станом на час розгляду справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015 року № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII).

Згідно із статтею 1 Закону № 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, згідно пункту 4 якого встановлено призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, врегульовано положеннями Закону України Про військовий обов`язок та військову службу від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Статтею 26 Закону №2232-XII, визначено підстави для звільнення з військової служби.

Так, підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану: г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема наявність дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Як слідує з обставин справи, позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ за сімейними обставинами, а саме у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком дружини, який є особою з інвалідністю ІІ групи, що у узгоджується з довідкою обласної МСЕК №1 серії 12ААБ №461516 від 25.06.2019 року.

Наведені обставини свідчать про те, що позивач безальтернативно підлягає звільненню з військової служби.

У пункті 7 статті 26 Закону № 2232-XII вказано, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Пунктом 3 ст. 24 Закону № 2232-XII встановлено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до абз. 2 п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Пунктом 233 Положення №1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Суд відмічає, що подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Суд зазначає, що, згідно з пунктом 225 Положення №1153/2008, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Пунктом 234 Положення №1153/2008 зазначено, що перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення. Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги роки військової служби військовослужбовець повинен письмово обґрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди.

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009№ 170 (далі - Інструкція №170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до п. 1.5 Інструкції №170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.

Згідно із абз. 3 п. 14.10 розділу XIV Інструкції №170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Таким чином, рішення про задоволення/відмову в задоволенні рапорту на звільнення з військової служби мало бути прийнято командиром Військової частини НОМЕР_1 після дотримання порядку, що зроблено не було.

Отже, суд приходить до висновку, що рішення - резолюція «без реалізації» на рапорти позивача щодо його звільнення з військової служби прийнято не у спосіб, визначений Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та не обґрунтовано.

В частині позовних вимог щодо зобов`язання військову частину прийняти рішення щодо дострокового звільнення позивача з військової служби на підставі підпункту г підпункту 2 пункту 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з сімейними обставинами, а саме наявністю батька дружини з числа осіб з інвалідністю ІІ групи, суд задовольняє частково, оскільки вимоги щодо прийняття рішення щодо дострокового звільнення позивача заявлені на майбутнє так, як відповідачем ще не вчинено дій, передбачених Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Щодо вимоги про зобов`язаненя військову частину НОМЕР_1 вчинити дії, а саме зареєструвати встановленим порядком рапорт старшого солдата ОСОБА_1 від 23.08.2023 про звільнення з військової служби то остання не підлягає до задоволення, оскільки до суду не надано жодного доказу відмови у такій реєстрації.

Відповідно до положень частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

У зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 КАС, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення командира Військової частини НОМЕР_1 резолюція «без реалізації» щодо звільнення з військової служби ОСОБА_1 згідно підпункту г підпункту 2 пункту 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 24.07.2023 про звільнення з військової служби на підставі підпункту г підпункту 2 пункту 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та прийняти наказ відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя Петро ПАЛАМАР