Справа № 360/954/23
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2023-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

17 листопада 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/954/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Редіч Наталії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,визнання протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2023 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Редіч Наталії Юріївни (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, ВЧ НОМЕР_2 ), в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, представник позивача просить:

1) визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_2 щодо ненадання та неознайомлення позивача з витягом із наказу від 22.09.2022 № 4066 про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення частини; з витягом із наказу від 20.05.2023 № 3973 за результатами службового розслідування за фактом самовільного залишення частини;

2) визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 , що полягають у складанні та підписанні неправомірних наказів, зокрема:

- витяги з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.09.2022 № 264, від 22.11.2022 № 331, від 01.12.2022 № 340 про зняття з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням частини;

- витяги з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 19.11.2022 № 328, від 26.11.2022 № 335, від 06.01.2023 № 6 про повернення до частини після самовільного залишення;

- витяг з наказу від 22.09.2022 № 4066 про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення частини;

- витяг з наказу від 20.05.2023 № 3973 за результатами службового розслідування за фактом самовільного залишення частини;

3) скасувати:

- витяги з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.09.2022 № 264, від 22.11.2022 № 331, від 01.12.2022 № 340 про зняття з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням частини;

- витяги з наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 328 від 19.11.2022, від 26.11.2022 № 335, від 06.01.2023 № 6 про повернення до частини після самовільного залишення;

- витяг з наказу від 22.09.2022 № 4066 про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення частини;

- витяг з наказу від 20.05.2023 № 3973 за результатами службового розслідування за фактом самовільного залишення частини;

4) визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу грошового забезпечення та всіх належних йому виплат з жовтня 2022 року по грудень 2022 року та у січні 2023 року, на підставі витягів з наказу від 16.09.2022 № 264, від 22.11.2022 № 331, від 01.12.2022 № 340 про зняття з усіх видів забезпеченім у зв`язку з самовільним залишенням частини;

5) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошове забезпечення та всіх належних виплат позивачу з жовтня 2022 року по грудень 2022 року та у січні 2023 року, на підставі витягів з наказу від 16.09.2022 № 264, від 22.11.2022 № 331, від 01.12.2022 № 340 про зняття з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням частини;

6) визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу грошових коштів на підставі витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по строковій частині) від 07.05.2023 № 127, а саме:

- щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби за період по 07 травня 2023 року у розмірі 523% від посадового окладу;

- надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період по 07 травня 2023 року;

7) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошові кошти позивачу на підставі витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по строковій частині) від 07.05.2023 № 127, а саме:

- щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби за період по 07 травня 2023 року у розмірі 523% від посадового окладу;

- надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період по 07 травня 2023 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 08 травня 2022 року позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .

16 жовтня 2022 року відповідно до витягу із наказу від 16.09.2022 № 264 на підставі рапорту майора ОСОБА_2 від 16.09.2022 вх. №14031 ОСОБА_1 знято з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням частини.

Позивач вказує, що з витягу із наказу від 20.05.2023 №3973 убачається, що було проведено службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли неповерненню з лікувального закладу, самовільному залишенню частини та незаконної відсутності за місцем служби, а також встановлення ступеню вини особи, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення. Наказ про призначення службового розслідування та акт службового розслідування разом з відповідними матеріалами до відома ОСОБА_1 не були доведені.

У період з 22.11.2022 по 26.11.2022 та з 01.12.2022 по 06.01.2023 позивач в черговий раз вважається знятий з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням частини (витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 по строковій частині від 22.11.2022 № 331 та від 01.12.2022 №340).

Представник позивача зазначає, що в зазначені періоди ОСОБА_1 виконував у повній мірі свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Тому, на думку представника позивача, наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 22.11.2022 № 331 та наказ командира військової частини НОМЕР_2 по частині від 01.12.2022 № 340 в повній мірі є неправомірними та підлягають скасуванню, у зв`язку з тим, що причини залишення військовослужбовцем ОСОБА_1 місця служби не були встановлені та не перевірені в установленому законом порядку.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по строковій частині) від 07.05.2023 № 127 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Період із 16.09.2022 по 19.11.2022, з 21.11.2022 по 26.11.2022, з 01.12.2022 по 06.01.2023 відповідно до пункту 5 розділу IV наказу МОУ від 07.06.2018 №260 до вислуги років в календарному обчисленні не зарахований час самовільного залишення військової частини або місця служби.

Разом з тим, витягом передбачені такі виплати: щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби за період по 07 травня 2023 року у розмірі 523% від посадового окладу; надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період по 07 травня 2023 року.

Представник позивача зазначає, що вище перелічені виплати на рахунок позивача не нараховувалися, що підтверджується карткою особового рахунку працівника за 2023 рік. У зв`язку з чим, наказ Міністра оборони України (по особовому складу) від 31.03.2023 №353 та наказ командира військової частини НОМЕР_2 по строковій частині від 07.05.2023 № 127 не виконані.

Представник позивача зазначає, що станом на день подання даної заяви факт самовільного залишення військової частини ОСОБА_1 у встановленому законом порядку підтверджений не був, відповідно зняття його зі всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_2 протягом жовтня - грудня 2022 року та січня 2023 року, на думку представника позивача, є протиправним.

Ухвалою від 28 серпня 2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 15 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 31 жовтня 2023 витребувано додаткові докази по справі.

Представником відповідача подано відзив, в якому представник заперечує проти задоволення позову з таких підстав.

Щодо наказів командира військової частини НОМЕР_2 від 16.09.2022 №264, від 22.11.2022 № 331, від 01.12.2022 № 340 про зняття з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням частини, та наказів командира військової частини НОМЕР_2 від 19.11.2022 № 328, від 26.11.2022 № 335, від 06.01.2023 №6 про повернення до частини після самовільного залишення, відповідач зазначає, що відповідно до ст. 5, 6 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

У статті 208 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ вказано, що якщо на ранковому огляді чи вечірній повірці присутній командир роти або один з офіцерів роти, головний сержант роти доповідає йому про результати огляду (повірки).

Після ранкового огляду й вечірньої повірки чергові рот доповідають черговому частини і подають відомості про відсутніх, а також військові звання, прізвища, імена та по-батькові самовільно відсутніх військовослужбовців строкової військової служби.

Відповідно до пункту 3 Інструкції з організації обліку особового складу в системі .Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 15 вересня 2022 року № 280 (далі - Інструкція з обліку), ведення обліку особового складу в роті (батареї) покладається на головного сержанта (старшину) роти (батареї), а там, де його штатом не передбачено - на іншу посадову особу, призначену командиром роти (батареї).

В Інструкції з обліку також визначено, командир роти (батареї) стосовно обліку особового складу зобов`язаний:

знати весь особовий склад роти (батареї), контролювати ведення обліку особового складу в роті в обсязі вимог, визначених Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV та цією Інструкцією;

щодня доповідати начальнику штабу батальйону (дивізіону, ескадрильї, полку) відомості про наявність особового складу.

У пункті 2 розділу X Інструкції з обліку визначено, що наказами по особовому складу оформлюються такі зміни в службовому становищі військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу:

призов (прийняття) на військову службу;

укладення, призупинення та припинення (розірвання) контракту або продовження його дії;

присвоєння, пониження та поновлення у військовому званні;

призначення на посади (у тому числі у разі зміни назви посади, військово- облікової спеціальності (крім зміни грошового забезпечення військовослужбовців, зокрема зміни розміру посадових окладів (тарифних розрядів) та зміни рівня військової освіти за посадою), штатно-посадової категорії) та звільнення з займаних посад, переміщення по службі, зарахування в розпорядження, продовження строків перебування на посадах.

Відповідач вказує, що до повноважень командира підрозділу входить обов`язок обліку особового складу, та своєчасне повідомлення вищого командування про всі події, що сталися у підрозділі, в тому числі і про безпідставну відсутність у підрозділі одного з командирів - позивача.

Усі накази видані на підставі рапортів про відсутність позивача в підрозділі, отже в межах чинного законодавства, а тому відсутні підстави для їх скасування.

Щодо наказів від 22.09.2022 №4066 про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення частини та наказу від 20.05.2023 №3973 за результатами службового розслідування за фактом самовільного залишення частини, відповідач вказав, що при призначенні і проведенні службового розслідування були дотримані норми Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ від 21.11.2017 №608.

Відповідач зазначає, що позивач був проінформований про службові розслідування, неодноразово спілкувався з виконавцями, перебував на посаді заступника начальника штабу 2 стрілецького батальйону та надавав пояснення щодо оскаржуваного службового розслідування. В матеріалах службового розслідування наявний акт про відмову від надання пояснень позивачем від 10.03.2023, складений відповідно до методичних рекомендацій щодо проведення службового розслідування (перевірки) в Збройних Силах України.

Відповідач вказує, що за іншими фактами тривають службові розслідування.

Щодо виплати позивачу грошового забезпечення та всіх належних йому виплат з жовтня 2022 року по грудень 2022 року та у січні 2023 року відповідач пояснив, що відповідно до п. 15 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом МОУ від 07 червня 2018 року №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Також відповідач зазначив, що підставі витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по строковій частині) від 07.05.2023 № 127 відповідно до довідки ФЕС №1/1132, розрахунок з позивачем проведено повністю.

На підставі викладеного, відповідач у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

У поясненнях, наданих на виконання вимог ухвали суду від 31 жовтня 2023 року, представник відповідача додатково пояснив, що позивач обізнаний щодо проведення відносно нього службового розслідування, оскільки за фактами самовільного залишення місця служби 22.11.2022 та 01.12.2022 надавав письмові пояснення 05.05.2023.

Відповідач зазначає, що службове розслідування за фактами самовільного залишення місця служби позивачем 22.11.2022 та 01.12.2022 триває, через активні бойові дії, участь особового складу в бойових завданнях, значний обсяг матеріалів, службове розслідування не завершене.

Ухвалою від 17 листопада 2023 року поновлено адвокату Редіч Наталії Юріївні в інтересах ОСОБА_1 пропущений строк на звернення до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 130 від 08.05.2022 лейтенанта ОСОБА_1 , який прибув з Синельниківського РТЦК та СП Дніпропетровської області, зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та на всі види забезпечення з 08 травня 2022 року, призначено на посаду командира 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.09.2022 № 264 лейтенанта ОСОБА_1 , командира 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , знято з усіх видів забезпечення у зв`язку із самовільним залишенням залишенням частини.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 19.11.2022 № 328 позивача зараховано на всі види забезпечення у зв`язку з поверненням до частини після самовільного залишення частини.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 22.11.2022 № 331позивача знято з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням частини.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 26.11.2022 № 335 позивача зараховано на всі види забезпечення у зв`язку з поверненням до частини після самовільного залишення частини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 01.12.2022 № 340 позивача знято з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням частини.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 06.01.2023 № 6 позивача зараховано на всі види забезпечення у зв`язку з поверненням до частини після довготривалого лікування.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 06.10.2023 № 310 внесені зміни до наказу від 06.01.2023 № 6, а саме змінено «у зв`язку з поверненням до частини після довготривалого лікування» на «у зв`язку з поверненням до військової частини після самовільного залишення».

Командиром військової частини НОМЕР_2 видано наказ від 10.01.2023 № 10, відповідно до якого, вважати таким, що виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 : лейтенант ОСОБА_1 , командир 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , призначений наказом Міністра Оборони України (по особовому складу) №353 від 31.03.2023 у розпорядження командувача Національної гвардії України і вважати таким, що справи та посаду здав і вибув для подальшого проходження військової служби.

22.09.2022 командиром військової частини НОМЕР_2 прийнято наказ №4066 «Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 лейтенантом ОСОБА_1 ».

Згідно з актом службового розслідування від 20.05.2023 встановлено, що 16.09.2022 близько 10 год. 00 хв., лейтенант ОСОБА_1 , який проходив військову службу за мобілізацією, достовірно знаючи, що йому визначено місце служби у складі 2-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 , усвідомлюючи про необхідність перебування у підрозділі та виконання своїх обов`язків щодо підготовки підрозділу до переміщення 17.09.2022 із села Криниці Донецької області до селища Вознесенське Черкаської області, діючи умисно та цілеспрямовано, без отримання у встановленому порядку дозволу, з метою вирішення особистих питань самовільно залишив місце дислокації свого підрозділу у АДРЕСА_1 .

За висновком акту службового розслідування від 20.05.2023 факт самовільного залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, на строк до трьох діб, здісненого командиром 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 лейтенантом ОСОБА_1 з 16.09.2022 по 18.09.2022 знайшов своє підтвердження. Вважати датою повернення після самовільного залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці командиром 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 лейтенантом ОСОБА_1 18.09.2022. Помічнику командира з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 не виплачувати премію згідно з наказом Міністра оборони України від 07 червея 2018 року № 260 за вересень 2022 року, та не виплачувати додаткову винагороду згідно з постановою КМУ №168 від 28.02.2022 за вересень 2022 року. За порушення вимог статті 65 Конституції України, статті 17 Закону України «Про оборону України», статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», стаей 2, 11, 12, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 1, 4 Розділу 1 Дисциплінарного стату Збройних Сил України, за вчинення дій з метою ухилення від військової служби в умовах військового часу у період з 16.09.2022 по 18.09.2022 лейтенанта ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності.

Заступником командира батальйону з морально-психологічного забезпечення 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_3 та заступником командира 3 стрілецької роти з морально-психологічного забезпечення 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 молодшим лейтенантом ОСОБА_4 складений акт про відмову від надання пояснень від 10.03.2023, згідно з яким відмовився від ознайомлення з матеріалами службового розслідування щодо самовільного залишення ним розташування 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 у вересні 2022 року.

Відповідно до витягу з наказу від 20.05.2023 № 3973 «Про результати службового розслідування» за порушення вимог статті 65 Конституції України, статті 17 Закону України «Про оборону України», статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», стаей 2, 11, 12, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 1, 4 Розділу 1 Дисциплінарного стату Збройних Сил України, за вчинення дій з метою ухилення від військової служби в умовах військового часу у період з 16.09.2022 по 18.09.2022 на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №142 від 22.05.2023, позивача зараховано на всі види забезпечення в зв`язку з поверненням до частини після самовільного залишення частини. Вважати таким, що повернувся в військову частину 18 вересня 2022 року. Зарахувати на грошове забезпечення з 18 вересня 2022 року. Перехарувати грошове забезпечення. Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 20 травня 2023 року № 3973.

Наказом відповідача від 25.04.2023 №3323 «Про перепризначення службового розслідування» проведення службового розслідування №4066 від 22.09.2022 «Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини лейтенантом ОСОБА_1 » перепризначено, визначено провести службове розслідування у визначений законом термін.

Відповідно до письмових пояснень представника відповідача службове розслідування від 22.09.2022 № 4066 тримає за фактами самовільного залишення позивачем військової частини 22.11.2022 та 01.12.2022.

Наказом №127 від 07.05.2023 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 07.05.2023.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Частиною 1 статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частинами 2, 3 статті 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 2232-ХІІ військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV «Про дисциплінарний статут Збройних Сил України» затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Відповідно до вимог статті 26 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах, визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України.

За визначенням наведеним у пункті 5 Статуту внутрішньої служби ЗСУ внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець (пункт 6 Статуту внутрішньої служби ЗСУ).

Відповідно до пункту 7 Статуту внутрішньої служби ЗСУ внутрішньою службою у військових частинах та підрозділах керують їх командири. У разі розташування в одному приміщенні кількох підрозділів, командири яких не мають спільного безпосереднього начальника, керівництво внутрішньою службою наказом командира військової частини покладається на командира одного з цих підрозділів. Безпосереднім організатором внутрішньої служби у військовій частині є начальник штабу, а в роті - головний сержант роти.

Відповідно до пунктів 12, 14 Статуту про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Пунктом 58 Статуту визначено, що командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Відповідно до пункту 59 Статуту командир (начальник) зобов`язаний, серед іншого: завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності.

Пунктом 208 Статуту встановлено, що якщо на ранковому огляді чи вечірній повірці присутній командир роти або один з офіцерів роти, головний сержант роти доповідає йому про результати огляду (повірки). Після ранкового огляду й вечірньої повірки чергові рот доповідають черговому частини і подають відомості про відсутніх, а також військові звання, прізвища, імена та по батькові самовільно відсутніх військовослужбовців строкової військової служби.

Наказом генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 затверджено Інструкцію з діловодства у Збройних Силах України (далі Інструкція № 124).

Ця Інструкція встановлює загальні вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами у військових частинах (установах) Збройних Сил України, штабах угруповань військ, (далі військові частини, установи), включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік, зберігання і контроль за виконанням (п.1.1 Інструкції № 124).

Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції № 124 у Збройних Силах України створюються такі види документів (далі документи): наказ, директива, розпорядження, бойовий наказ, бойове розпорядження, окреме доручення (доручення), рішення, протокол, положення, постанова, інструкція, історичний формуляр, формуляр, правила, план, звіт, доповідь, донесення, доручення, акт, звуко- та відеозаписи, програма, алгоритм, рапорт, заява, телеграма, телефонограма, факсограма, службовий лист, довідка, методичні рекомендації, доповідна та пояснювальна записки, протокол, припис, посвідчення про відрядження, відпускний квиток, графік відпусток, обхідний лист та інші документи, розроблені в установленому порядку.

Наказ командира (керівника) основний розпорядчий документ командира (керівника) військової частини (установи), виданий на правах єдиноначальності. Наказ містить норми, обов`язкові для виконання підлеглими.

Доповідна записка службовий документ, адресований командиру (керівнику) військової частини (установи), з інформацією про ситуацію, що склалася, наявні факти, певні події, явища, виконану роботу з висновками та пропозиціями автора, виконання окремих завдань, службових доручень тощо. Текст доповідної записки поділяється на дві частини: констатуючу (наводяться факти або описується ситуація) та викладення пропозицій чи прохань.

Доповідь це документ, що містить виклад певних питань з висновками та пропозиціями.

Рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Відповідно до пункту 2.3.4 Інструкції №124 накази по стройовій частині видаються з питань щодо: зарахування військовослужбовців до списків особового складу, на види забезпечення та виключення з них.

Підпунктами 2.9.6.1 - 2.9.6.4 пункту 2.9.6 Інструкції № 260 визначено, що доповідна записка складається на ім`я командира (керівника) військової частини (установи) або одного із її структурних підрозділів з описом певного факту (в ній повідомляється про виконання окремих завдань, службових доручень, подається інформація про певні події тощо). Текст доповідної записки складається з двох частин. У першій частині викладаються факти, які були причиною для написання доповідної записки, у другій висновки, повідомлення про вжиті заходи і конкретні пропозиції. Зміст доповідної записки повинен бути лаконічним за формою викладу, викладені факти достовірними, пропозиції чітко сформульованими.

З наведених правових норм слідує висновок:

- військовослужбовець за невиконання або неналежне виконання обов`язків військової служби, порушення військової дисципліни, недотримання норм і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, може бути притягнутий до дисципінарної, адміністративної, матеріальної, цивільно-правової та кримінальної відповідальністі;

- військовослужбовець доповідає командиру про все, що сталося і стосується виконання службових обов`язків, також звертається до безпосереднього начальника із службових та особистих питань;

- командир військової частини забезпечує дотримання військової дисципліни військовослужбовцями, приймає рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності;

- на командира військової частини покладений обов`язок завжди мати точні відомості про особовий склад;

- за наслідками повірок встановлюються відомості про відсутніх, а також військові звання, прізвища, імена та по-батькові самовільно відсутніх військовослужбовців;

- командир військової частини виносить накази по стройовій частині щодо зарахування військовослужбовців на види забезпечення та виключення з них.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (далі - Порядок № 260).

Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Відповідно до пункту 8 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується:

щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;

одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку № 260, грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Відповідно до пункту 16 розділу І Порядку № 260 виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

Абзацом 2 пункту 5 розділу XVI Порядку № 260 визначено, що військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у випадках невиходу на службу без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Відповідно до пункту 14 Розділу XXXIV Порядку № 260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Отже, у разі самовільного залишення військовослужбовцем військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військовослужбовцем військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення, що оголошується наказом командира військової частини.

Спірні накази прийняті відповідачем на підставі Порядку № 260.

Судом встановлено, що командиром 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 майором ОСОБА_5 складено довідку-доповідь №01/1938 від 16.09.2022 щодо самовільного залишення розташування підрозділу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 військовослужбовцем за мобілізацією лейтенантом ОСОБА_1 .

Рапортом від 16.09.2022 № 19032 командир 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 доповів командиру військової частини НОМЕР_2 , що при перевірці особового складу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 встановлено відсутність лейтенанта ОСОБА_1 , командира 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Командиром військової частини НОМЕР_2 прийнято наказ від 16.09.2022 № 264 щодо зняття з усіх видів забезпечення у зв`язку із самовільним залишенням залишенням частини лейтенанта ОСОБА_1 , командира 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 : з грошового забезпечення з 16.09.2022, з продовольчого забезпечення з 17.09.2022.

Згідно з доповіддю від 22.09.2022 № 01/2005 командира військової частини НОМЕР_2 про повернення до підрозділу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 військовослужбовця за мобілізацією лейтенанта ОСОБА_1 №01/2005 від 22.09.2022, позивач 18.09.2022 о 18 год.00 хв. прибув до розташування, де знаходиться 2 стрілецький батальйон військової частини НОМЕР_2 . Виявлено командиром 4 стрілецької роти 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_7 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №328 від 19.11.2022 позивача зараховано на всі види забезпечення у зв`язку з поверненням до частини після самовільного залишення частини.

Рапортом від 22.11.2022 командир стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_8 повідомив про самовільне залишення лейтенантом ОСОБА_1 військової частини НОМЕР_2 та просив зняти позивача з усіх видів забезпечення з 22.11.2022.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 №331 від 22.11.2022 позивача знято з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням частини: з грошового забезпечення з 21.11.2022, з продовольчого забезпечення з 23.11.2022.

Згідно з рапортом командира стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_8 від 26.11.2023, лейтенант ОСОБА_1 , командир 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 повернувся до військової частини 26.11.2022 після самовільного залишення підрозділу 22.11.2022 та приступив до виконання обов`язків за посадою.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №335 від 26.11.2022 позивача зараховано на всі види забезпечення у зв`язку з поверненням до частини після самовільного залишення частини: на грошове забезпечення з 26.11.2022, на продовольче забезпечення з 27.11.2022.

Згідно з рапортом т.в.о.командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_9 від 01.12.2022 лейтенант ОСОБА_1 01.12.2022 самовільного залишив позиції оборони 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , у зв`язку із чим ОСОБА_10 просив зняти позивача з усіх видів забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №340 від 01.12.2022 позивача знято з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням частини: з грошового забезпечення з 01.12.2022, з продовольчого забезпечення з 02.12.2022.

Згідно з рапортом т.в.о.командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_9 від 05.01.2023, зареєстрованого 06.01.2023 №1213, лейтенант ОСОБА_1 , командир 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 повернувся до військової частини 05.01.2023 приблизно о 08 год.00 хв. після самовільного залишення підрозділу 01.12.2022 та приступив до виконання обов`язків за посадою.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 06.01.2023 № 6 позивача зараховано на всі види забезпечення у зв`язку з поверненням до частини після довготривалого лікування: на грошове забезпечення з 06.01.2023, на продовольче забезпечення з 07.01.2023.

Таким чином, враховуючи наявність належним чином зафіксованих рапортами фактів самовільного залишення позивачем місця служби та відсутність позивача на службі без поважних причин більше ніж одну добу, суд вважає правомірним зняття позивача з усіх видів забезпечення.

При цьому, питання про призупинення військової служби позивача спірними наказами не вирішувалось.

Так, питання призупинення військової служби врегульовано частиною 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу«, відповідно до якої військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством. Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Отже, призупинення військової служби здійснюється у наведеному порядку, зокрема, для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби.

Суд зазначає, що оскаржувані позивачем накази про зняття з усіх видів забезпечення не містять положень щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності чи призупинення йому військової служби, оскільки прийнятий не за наслідками службового розслідування та не на підставі Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

При цьому, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулося згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 №3973 від 20.05.2023 «Про результати службового розслідування».

Щодо підстав для прийняття наказу про призупинення виплати грошового забезпечення на підставі пункту 15 Порядку №260 достатньо встановленого факту відсутності військовослужбовця на службі без поважних причин більше ніж одну добу, при цьому Порядок №260 не містять норм, за якими прийняттю наказу про призупинення виплати грошового забезпечення передує проведення службового розслідування або за умови підтверджених службовим розслідуванням фактів самовільного залишення військовослужбовцем військової частини або місця служби.

Таким чином доводи позивача щодо непідтвердження факту самовільного залишення позивачем військової частини через відсутність проведенного службового розслідування за такими фактами, суд не бере до уваги з огляду на їх необґрунтованість.

Будь-яких доказів на спростування фактів самовільного залишення військової частини або доказів поважності відсутності на службі позивачем до суду не надано, та з наданих сторонами доказів судом не встановлено.

Неознайомлення позивача з наказами від 16.09.2022 № 264, від 22.11.2022 № 331, від 01.12.2022 № 340 про зняття позивача з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням частини, наказами командира військової частини НОМЕР_2 від 19.11.2022 №328, від 26.11.2022 № 335, від 06.01.2023 № 6, на думку суду не може слугувати єдиною підставою для визнання таких наказів протиправними, ураховуючи те, що такі накази прийняті відповідачем за наявності правових підстав, у спосіб визначений законом та в межах наданих повноважень.

Відтак позовні вимоги щодо визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_2 , що полягають у прийнятті наказів від 16.09.2022 № 264, від 22.11.2022 № 331, від 01.12.2022 № 340, від 19.11.2022 № 328, від 26.11.2022 № 335, від 06.01.2023 № 6 та їх скасування, задоволенню не підлягають.

У зв`язку із відмовою у задоволенні вказаних позовних вимог, не підлягають задоволенню похідні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача, що полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу грошового забезпечення та всіх належних йому виплат з жовтня 2022 року по грудень 2022 року та у січні 2023 року, на підставі витягів з наказу від 16.09.2022 № 264, від 22.11.2022 № 331, від 01.12.2022 № 340 про зняття з усіх видів забезпеченім та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошове забезпечення та всі належні виплати позивачу.

Щодо наказу про призначення службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтею 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 13.12.2017 за № 1503/31371 (надалі Порядок № 608).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку № 608 терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають такі значення:

виконавська дисципліна - належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями функціональних обов`язків (посадових інструкцій), наказів Міністерства оборони України, доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин);

службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 608 визначено, що службове розслідування може призначатися у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування не призначається:

у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг, за винятком випадків, визначених в абзаці тринадцятому пункту 1 цього розділу;

якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Службове розслідування проводиться для встановлення:

неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;

причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;

вини військовослужбовця;

порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства;

причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення;

причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння) ( пункт 3 розділу ІІ Порядку № 608)

Відповідно до абзацу першого пункту 1 Розділу III Порядку № 608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування (пункт 3 Розділу III Порядку № 608).

Відповідно до пункту 13 Розділу III Порядку № 608 службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

До строку службового розслідування не зараховується час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці, на лікуванні або час відсутності з інших документально підтверджених поважних причин. Перенесення строків проведення службового розслідування здійснюється за відповідним наказом посадової особи, яка призначила службове розслідування (пункт 14 Розділу III Порядку №608).

Відповідно до пункту 1 розділу ІV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

На підставі пунктів 1-4 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Відповідно до пункту 1 розділу VІ Порядку № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (пункт 2 розділу VI Порядку).

Отже, враховуючи наведені вище положення, слідує висновок:

- службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення;

- у разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

-за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу;

- наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник). У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

В межах заявлених позовних вимог позивач оскаржує наказ від 22.09.2022 № 4066 «Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 лейтенантом ОСОБА_1 » та наказ від 20.05.2023 № 3973 «Про результати службового розслідування», яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення.

Судом встановлено, що підставою призначення службового розслідування згідно з наказом від 22.09.2022 слугував рапорт від 16.09.2022 № 19032 командира 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_11 про факт самовільного залишення військової частини лейтенантом ОСОБА_1 .

На думку суду, виявлення самовільного залишення позивачем військової частини є достатньою підставою для призначення службового розслідування відповідно до вище наведених положень Порядку № 608, тому суд не вбачає підстав для визнання наказу від 22.09.2022 № 4066 «Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 лейтенантом ОСОБА_1 » протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

З матеріалів службового розслідування убачається, що відповідач за наслідками проведеного службового розслідування дійшов висновку, що факт самовільного залишення позивачем військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, на строк до трьох діб, з 16.09.2022 по 18.09.2022 знайшов своє підтвердження.

Так, командиром 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 майором ОСОБА_5 складено довідку-доповідь від 16.09.2022 № 01/1938 щодо самовільного залишення підрозділу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 військовослужбовцем за мобілізацією лейтенантом ОСОБА_1 .

В довідці-доповіді від 16.09.2022 № 01/1938 вказано, що 16.09.2022 близько 10 год. 00 хв., лейтенант ОСОБА_1 , самовільно залишив місце служби, де знаходиться 2-й стрілецький батальйон військової частини НОМЕР_2 . Були організовані пошуки в районі села Криниця Донецької області, які результатів не дали. Лейтенант ОСОБА_1 на телефонні дзвінки не відповідав. Виявлено командиром 4 стрілецької роти 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_7

НОМЕР_3 від 16.09.2022 командир 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 доповів командиру військової частини НОМЕР_2 , що при перевірці особового складу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 встановлено відсутність лейтенанта ОСОБА_1 , командира 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Згідно з письмовими поясненнями командира 2-ї стрілецької роти 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_12 , лейтенант ОСОБА_1 16.09.2022 залишив місце служби 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 без дозволу командира 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 . На телефонні дзвінки не відповідав. Були організовані його пошуки, які результатів не дали. 18.09.2022 він прибув на місці дислокації 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , пояснень з приводу відсуності не надав.

Аналогічні пояснення надані заступником начальника штабу-першим заступником командира військової частини НОМЕР_2 старшим лейтенантом ОСОБА_13 .

За наслідком системного аналізу матеріалів службового розслідування, суд констатує, що відповідачем підтверджено порушення позивачем військової дисципліни.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку та правомірність виданого відповідачем наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з актом про відмову від надання пояснень від 10.03.2023, складеним заступником командира батальйону з морально-психологічного забезпечення 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_3 та заступником командира 3 стрілецької роти з морально-психологічного забезпечення 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 молодшим лейтенантом ОСОБА_4 , позивач відмовився від ознайомлення з матеріалами службового розслідування щодо самовільного залишення ним розташування 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 у вересні 2022 року.

Акт про відмову від надання пояснень від 10.03.2023 складений відповідачем відповідно до вимог Порядку №608, відтак є належним доказом підтвердження того, що позивач був обізнаний про наявність службового розслідування.

З матеріалів службового розслідування також убачається, що позивачем за фактами залишення місця служби 22.11.2022 та 01.12.2022 надані письмові пояснення від 05.05.2023.

Тому доводи позивача про те, що йому не було відомо про проведення службового розслідування та позивач був обмежений у користуванні усіма правами при проведенні службового розслідування, є необгрунтованими, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності командира військової частини НОМЕР_2 щодо ненадання та неознайомлення позивача з витягом із наказу від 22.09.2022 № 4066 про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення частини, суд відмовляє.

Щодо позовних вимог про визнання незаконною бездіяльності командира військової частини НОМЕР_2 щодо ненадання та неознайомлення позивача з витягом із наказу від 20.05.2023 № 3973 за результатами службового розслідування за фактом самовільного залишення частини суд зазначає таке.

Відповідач не надав доказів ознайомлення позивача із наказом від 20.05.2023 №3973.

На думку суду, визнання судом бездіяльності відповідача щодо ненадання та неознайомлення позивача з витягом із наказу від 20.05.2023 № 3973 протиправною не призведе до відновлення прав позивача, оскільки в межах спірних правовідносин правові наслідки для позивача створює наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності, і тому у спірних правовідносинах не є належним способом захисту.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача, що полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу грошових коштів на підставі витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.05.2023 № 127, а саме щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби за період по 07 травня 2023 року у розмірі 523% від посадового окладу та надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період по 07 травня 2023 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошові кошти позивачу на підставі витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по строковій частині) від 07.05.2023 № 127, суд зазначає, що позивач обгрунтовує бездіяльність відповідача з ненарахування та невиплаті позивачу грошових коштів тим, що такі виплати не були отримані взагалі.

Натомість витягами з відомостей розподілу витрат до військової частини НОМЕР_2 , довідкою військової частини від 12.10.2023 підтверджується, що позивачу нараховано та перераховано на картковий рахунок Приватбанку 09.05.2023 грошове забезпечення у сумі 25548,57 грн, 15.05.2023 у сумі 5769,03 грн, 24.05.2023 у сумі 174,33 грн, всього 31971,50 грн (за 30 днів , тобто за повний місяць, і 7 днів травня (до звільнення 07.05.2023).

Таким чином, за наслідками розгляду справи судом не встановлено протиправної бездіяльності відповідача щодо ненарахування і невиплати позивачу грошових коштів, оскільки позивачу грошове забезпечення при звільнені виплачено.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, довів суду правомірність оскаржуваних рішень, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а статтею 139 КАС України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог адвоката Редіч Наталії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії ,визнання протиправними та скасування наказів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова