Справа № 160/8550/23
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 160/8550/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року

у справі № 160/8550/23

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2

до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради

про визнання протиправним та скасування повідомлення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2023 р. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з адміністративним позовом до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, у якому просили:

- визнати протиправним та скасувати Повідомлення про відмову в призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам від 02.01.2023, виданому заявнику/уповноваженому представнику сім`ї Приходько Андрію Вікторовичу Центральним управлінням соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради;

- зобов`язати Центральне управління соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 та неповнолітньому ОСОБА_2 допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до пункту 3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року у справі № 160/8550/23 адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування повідомлення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Судом зазначено, що позивач та його неповнолітній син є внутрішньо переміщеними особами з м. Красногорівка, Покровський район, Донецька область, до Волноваського району, Донецької області, а в подальшому з Волноваського району, Донецької області як внутрішньо переміщені особи в м. Дніпро, при цьому Дніпропетровська область входить до переліку, визначеного розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року № 204-р, на яке міститься посилання абзаці першому пункту 2 Порядку № 332. Відтак, суд зробив висновок, що відповідач протиправно відмовив позивачам у наданні щомісячної адресної допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року № 332.

Не погодившись з рішенням суду, Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради подало апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року у справі № 160/8550/23, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вказує, що позивачі підпадають під виключення, передбачене абз. 7 п.3 Порядку №332, оскільки обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022р., не отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам та повторно не переміщалися після 24 лютого 2022 року. Відтак, скаржник вважає, що позивачам правомірно відмовлено в призначенні допомоги.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, зареєстрованим місцем проживання якого є: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною довідкою від 02.01.2023 року № 1241-. Фактичне місце перебування /проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , є внутрішньо переміщеною особою, зареєстрованим місцем проживання якого є: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною довідкою від 02.01.2023 року № 1241-. Фактичне місце перебування /проживання: . АДРЕСА_2 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 є дитиною-інвалідом, законним представником якого є ОСОБА_1 .

Позивач, від власного імені та від імені свого сина звернувся до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради щодо взяття на облік внутрішньо переміщеної особи про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам

Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради повідомленням про відмову у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам від 02.01.2023 повідомило ОСОБА_1 , що останній не має права на допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до п. 3 Порядку від 20.03.2022 року № 332.

Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII (далі Закон №1706-VII) встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 2 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

За змістом частин другої, третьої статті 7 Закону №1706-VII, Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

За приписами частини першої статті 9 Закону №1706, внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання.

20.03.2022 року постановою Кабінету Міністрів затверджено Порядок №332, який визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Відтак за пунктом 2 Порядку №332 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) допомога дається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.

Згідно з пунктом 3 Порядку №332 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах:

для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;

для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 р. включно, надається починаючи з березня 2022 року.

Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 р. отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (Офіційний вісник України, 2014 р., № 80, ст. 2271). Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 р., крім осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, та осіб, які повторно перемістилися з тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, після 24 лютого 2022 року.

Зміст наведених норм свідчить про те, що пунктом 2 Порядку №332 передбачено коло осіб, яким надається допомога на проживання, а пункт 3 Порядку №332 містить положення щодо розміру та умов надання чи ненадання такої допомоги за певних обставин.

Колегія суддів зазначає, що особа має право на допомогу, визначену Порядком №332, якщо вона перемістилась з території, яка відповідає двом умовам: на цій території проводяться бойові дії та ця територія визначена в переліку, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.

Так, м. Красногорівка Покровського району Донецької області, з якого перемістилися позивачі, є територією, що належить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, який затверджено Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Також, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022р. №204 Донецька область, з якої перемістилися позивачі, визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що позивачі мають право на призначення допомоги відповідно до Порядку №332.

Стосовно доводів скаржника про те, що ним правомірно відмовлено в призначенні допомоги позивачам, оскільки вони підпадають під виключення, передбачене абз. 7 п.3 Порядку №332.

Судова колегія зазначає, що приписами абз.7 п.3 Порядку №332 визначено, що допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022р.

Матеріали справи не містять доказів, що позивачі були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022р.

Натомість, до матеріалів справи подано довідки від 02.01.2023 року № 1241- та № 1241-, які підтверджують, що позивачі є внутрішньо переміщеними особами.

Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи скаржника, що позивачі належать до кола осіб, яким не надається допомога згідно абз. 7 п.3 Порядку №332.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач протиправно відмовив позивачам у призначенні допомоги, що передбачена положеннями Порядку №332. Доводи апеляційної скарги цей висновок не спростовують.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року у справі № 160/8550/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко