Справа № 320/41472/23
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2023-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

17 листопада 2023 року Київ № 320/41472/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Жукова Є.О., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовомОСОБА_1
до1.Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області; 2. Державної судової адміністрації України
провизнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області, Державної судової адміністрації України, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області, яка полягає у не виданні наказів, не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям дід час дії воєнного стану від 28 лютого 2022 року № 168 у розмірі 30 000,00 грн щомісячно за період з 24 лютого 2022 року по 20 січня 2023 року;

- зобов`язати Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області видати наказ (накази) про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 у розмірі 30000,00 грн щомісячно за період з 24.02.202.2 р. но 20.01.2023 р пропорційно в розрахунку на місяць.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2023 позовна заява розподілена судді Жуковій Є.О.

14 листопада 2023 року зазначену позовну заяву фактично передано судді Жуковій Є.О.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, суд встановив її невідповідність вимогам статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 160 КАС України у позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 4 КАС України відповідач суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Суд зазначає, що позивач у позовній заяві відповідачами зазначив Територіальне управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області, Державну судову адміністрацію України.

Проте позовні вимоги заявлені лише до Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області.

У контексті наведеного суд наголошує, що позовна заява повинна містити максимально чітко і зрозуміло сформовані позовні вимоги щодо кожного з відповідачів.

Таким чином, враховуючи наведене, виявлені недоліки повинні бути усунені позивачем, зокрема шляхом надання до суду уточненого адміністративного позову для суду та у відповідності до кількості учасників справи, визначивши суб`єктний склад сторін у справі та уточнивши зміст позовних вимог.

Частиною 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин від 01.07.2022 № 2352-IX, який набув чинності 19.07.2022 внесено зміни до ст. 233 КЗпП України, а отже змінено нормативне регулювання правовідносин, які виникли з питань щодо стягнення заробітної плати. Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Як вбачається з вимог позивача, підставою його звернення до суду стала невиплата йому щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, за період проходження служби з 24.02.2022 по 20.01.2023.

При цьому, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, додаткова грошова винагорода є щомісячним платежем, а тому в будь-якому разі про порушення свого права на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн, позивач дізнався не пізніше останнього числа кожного місяця, в якому така винагорода мала бути виплачена.

Таким чином, відлік строку на звернення позивача до суду з вимогою щодо виплати щомісячної додаткової винагороди розпочинається з першого числа місяця, наступного за тим, в якому така винагорода мала бути виплачена і, відповідно, закінчується останнього числа такого місяця.

Як встановлено судом, з даним позовом за захистом свого права на отримання за період з 24.02.2022 по 20.01.2023 щомісячної додаткової винагороди в розмірі 30000,00 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, позивач звернувся 08 листопада 2023 року.

Отже, вказане свідчить про пропуск позивачем процесуального строку на звернення до суду.

До матеріалів позовної заяви позивачем додано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, в якій заявник просить суд визнати поважними причини пропуску позивачем звернення до адміністративного суду та поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду.

За посиланнями позивача, строк звернення до суду пропущений з об`єктивних причин, зокрема: введенням воєнного стану та посиленням, у зв`язку із цим несення служби в системі забезпечення національної безпеки; позицією відповідача, який гарантував, що виплати будуть здійснюватися; зміною у законодавстві стосовно строку звернення до суду та незворотністю дії закону у часі; безперервністю вчинюваної відповідачем протиправної бездіяльності; виконанням моїх функціональних обов`язків як представника Служби судової охорони; постійними перебоями зі світлом.

Оцінюючі вказані позивачем обставини пропуску строку звернення з даним позовом до суду, окремо і в сукупності, суд не вбачає підстав для визнання їх поважними, з огляду на наступне.

Щодо посилань позивача на обставину введення воєнного стану та посиленням, у зв`язку із цим несення служби в системі забезпечення національної безпеки, суд зазначає, що жодних змін з питань перебігу процесуальних строків під час дії воєнного стану не вносилося до Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, позивач зазначає, що з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, у зв`язку із чим позивач перейшов на посилений варіант несення служби та зосередився безпосередньо на несенні служби, що унеможливили підготовку та подання даного позову протягом строку, встановленого законом.

Суд зазначає, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022. На теперішній час строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Запровадження воєнного стану може бути підставою, яка відповідно до частини першої статті 121 КАС України повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку. Разом з тим питання поновлення строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку звернення до суду у всіх абсолютно випадках.

Посилання позивача на введення воєнного стану в Україні, як на причину пропуску строку звернення до суду, суд вважає невмотивованими, оскільки в даному клопотанні необґрунтовано, як саме воєнний стан вплинув на неможливість подання позовної заяви до суду в межах установленого Законом місячного строку. Саме по собі залучення всього особового складу до посиленого варіанту несення служби суд не вважає поважною причиною пропуску строку звернення до суду, особливо з огляду на тривалість такого пропуску. Крім того, позивачем не надано доказів такого залучення протягом усього терміну пропуску строку звернення до суду.

Отже, оскільки факт збройної агресії проти України та введення воєнного стану не може бути безумовною поважною підставою для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду абсолютно у всіх випадках, суд вважає посилання позивача на такі обставини, як на поважну підставу порушення строку звернення до суду, необґрунтованими.

Щодо наявності правомірних очікувань позивача з питань виплати додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ №168 та безперервності вчинюваної відповідачем протиправної бездіяльності, про які зазначає позивач, суд зазначає наступне.

Так, позивач в тексті своєї заяви вказує, що співробітники Служби судової охорони неодноразово звертались до керівництва з питанням виплати додаткової винагороди, відповідно до Постанови КМУ №168. На що керівництво відповідало, що питання виплати додаткової винагороди вирішується шляхом узгодження дій з Державною судовою адміністрацією України та Міністерством фінансів України, і найближчим часом виплати, відповідно до Постанови №168 будуть здійснюватися співробітникам Служби судової охорони.

Позивач зазначає, що достеменно про факт невиплати додаткової винагороди і те, що правомірні очікування щодо виплати цієї винагороди виявились марними, стало відомо 30.10.2023 після отримання від Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області та від Служби судової охорони відповіді про те, що дана виплата здійснена не буде, оскільки кошти для цієї виплати відсутні в кошторисі територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області.

Суд звертає увагу, що додаткова винагорода, установлена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, виплачується визначеним у ній особам у розмірі до 30000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, а тому позивач мав реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено, або не було здійснено призначення такої додаткової винагороди.

При цьому, колективні звернення та лист Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області від 19.09.2023 не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в цьому випадку.

Також, суд вбачає незмістовними посилання позивача на зміни правового регулювання у питанні строку звернення до суду про стягнення заробітної плати, враховуючи наступне.

Частиною 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) було передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Тобто до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено будь-якими строками, а наведена редакція Кодексу законів про працю України встановлювала найбільш сприятливе правове регулювання для позивачів, що обумовлювало її застосування до цієї категорії спорів, ініційованих до 19.07.2022 року.

Внесенням змін до Кодексу законів про працю України законодавець, виклавши у новій редакції ч. 1 та ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, увів строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Суд акцентує, звернення з цим позовом до суду відбулося 08.11.2023, тобто після спливу запроваджених строків і для вирішення трудових спорів, а відтак ці обставини не можуть слугувати підставою для висновку, що з урахуванням зміни правового регулювання особа без зволікань та протягом розумного строку вчиняв активні дії щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру грошового забезпечення та захисту порушеного права у судовому порядку.

Щодо решти посилань позивача, таких як, перебої в електропостачанні, відсутність належного Інтернет зв`язку, постійні перебої в роботі Електронного суду, що, як зазначає позивач, унеможливлювали підготовку та подання даного позову протягом строку, встановленого законом, суд зазначає що вказані обставини дійсно мали місце в осінньо-зимовий період 2022-2023 рр., в той же час, при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку сукупності обставин, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду.

Водночас, суд зауважує, що розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

З огляду на встановлені обставини в даній позовні заяві, а саме тривалий перебіг часу між фактичним моментом, коли позивач мав дізнатися про порушення своїх прав та поданням даної позовної заяви до суду, суд доходить до висновку, що позивачем не доведено поважність причин пропуску строку звернення до суду, що унеможливлює вирішення питання про поновлення останнього.

За правилами частин першої, другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно із частинами першою, другою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовна заява не відповідає зазначеним вище вимогам, встановленим статтею 161 КАС України, її належить залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу у цей строк необхідно усунути зазначені недоліки позовної заяви шляхом:

- надання до суду уточненого адміністративного позову для суду та у відповідності до кількості учасників справи, визначивши суб`єктний склад сторін у справі та уточнивши зміст позовних вимог;

- подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду щодо заявлених позовних вимог, вказавши інші підстави для поновлення строку та додавши докази поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 171, 248 КАС України, Київський окружний адміністративний суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху.

2. Позивачу усунути недоліки позовної заяви у десятиденний строк з дня отримання даної ухвали.

3. Попередити позивача про те, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Жукова Є.О.