Справа № 160/1002/23
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2023 року Справа № 160/1002/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про:
- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач-1) оформлене листом №0400-010304-8/118700 щодо відмови:
- у зарахуванні для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України Про пенсійне забезпечення періодів роботи позивача з 04.02.2013 року по 30.04.2013 року, з 01.03.2014 року по 05.12.2017 року, з 21.12.2017 року по 25.06.2018 року, з 27.06.2018 року по 31.03.2020 року на посаді сестри медичної стаціонару наркологічного відділення № 2 в КП Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги ДОР; у обчисленні позивача пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, тобто за 2019. 2020, 2021 роки;
та зобов`язання відповідача-1:
- зарахувати для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України Про пенсійне забезпечення періоди роботи позивача з 04.02.2013 року по 30.04.2013 року, з 01.03.2014 року по 05.12.2017 року, з 21.12.2017 року по 25.06.2018 року, з 27.06.2018 року по 31.03.2020 року на посаді сестри медичної стаціонару наркологічного відділення № 2 в КП Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги ДОР;
- з 19.10.2022 року призначити позивача пенсію за віком за Списком № 2 відповідно до п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-УІІ1 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1 -р/2020 від 23.01.2020 року, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, тобто за 2019, 2020, 2021 роки, на підставі заяви про призначення пенсії №6884 від 19.10.2022 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач вважає рішення відповідача-2 та рішення викладене у листі №0400-010304-8/118700 від 21.11.2022 відповідача-1 протиправними, тому звернулась до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів
Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху на підставі ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.
На виконання ухвали суду, позивачем усунуті виявлені недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 20.03.2023р. позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідачем-1 до суду подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого заперечує проти заявлених позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі зазначено, що рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 впливає на право призначення пенсії на пільгових умовах, яке виникло до 11.10.2017. Тобто, досягти віку, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення», для призначення пільгової пенсії з урахуванням рішення Конституційного Суду України особі необхідно було до 11.10.2017 (станом на 11.10.2017 вік позивачки становив 48 років). Відмовляючи у призначенні позивачці пенсії ГУ ПФУ в Сумській області керувалося Законом №1058, в редакції Закону №2148, який є чинним і регулює спірні правовідносини, тому Головне управління діяло на підставі закону. Положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (в редакції від 11.10.2017 та на сьогодні) та Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій №2148-VІІІ від 03.10.2017 такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) не визнавалися. Крім того, зазначено, що позовна вимога щодо зарахування у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України Про пенсійне забезпечення періодів роботи позивачки з 04.02.2013 по 30.04.2013, з 01.03.2014 по 05.12.2017. з 21.12.2017 по 25.06.2018, з 27.06.2018 по 31.03.2020 є передчасною та звернуто увагу, що у разі вирішення питання щодо наявності підстав для призначення пенсії позивачці, останній буде призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, а не пенсію за вислугу років як працівнику сфери охорони здоров`я, в свою чергу, відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивача після 01.01.2004 в подвійному розмірі. Позовна вимога про зобов`язання застосувати при розрахунку розміру пенсії за віком на пільгових умовах показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за 2019, 2020, 2021 роки є передчасною та необґрунтованою.
Відповідач-2 про розгляд справи повідомлений належним чином та своїм правом на подання відзиву не скористався, жодних пояснень, заяв або клопотань не подав.
26.04.2023р. представником позивача подано відповідь на відзив, проте суд звертає увагу, що згідно з нормами ч.3 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених ч.1 цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, суд виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на обліку ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримувала пенсію за вислугу років з 28.09.2011 відповідно до п. «е» ст..55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
У зв`язку з працевлаштуванням позивача, виплату пенсії за вислугу років припинено з 04.02.2013 року.
19.10.2022р. позивач звернулась до відповідача-1 із заявою та відповідними документами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
11.11.2022 представник позивача звернулась до відповідача-1 із адвокатським запитом.
Вважаючи рішення відповідача-2 та рішення викладене у листі №0400-010304-8/118700 від 21.11.2022 відповідача-1 протиправними, позивач звернулась за захистом порушеного права до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Стаття 46 Конституції України закріплює право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
З 01.01.2004 таким законом є, насамперед, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, який був прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ.
На час звернення позивача із відповідною заявою до відповідача щодо призначення пенсії на пільгових умовах чинними є Закон №1058-IV і Закон №1788-ХІІ, які регулюють одні і ті ж правовідносини.
Згідно п.2 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого від 05.11.1991 №1788-ХІІ.
Суд звертає увагу, що ч.1 ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
Згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до п.«б» ч.1 ст.13 Закону України №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, збільшено раніше передбачений п.«з» ч.1 ст.13 Закону України №1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах жінками з 50 років до 55 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу.
Згідно рішення прийнятого Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, п.2 розділу III Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VIII.
Пунктом першим резолютивної частини Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ст.13, ч.2 ст.14, пункти б - г ст.54 Закону України №1788-ХІІ, зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення №213-VIII від 02.03.2015.
Пунктом 3 цього рішення встановлено, що застосуванню підлягає ст.13 Закону №1788-XII для осіб, які працювали до 01.04.2015р. на посадах, визначених у вказаній нормі, в наступній редакції: застосуванню підлягають ст.13, ч.2 ст.14, пункти б - г ст.54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991р. №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015р. №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.
Відносно позивачки правила зазначених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 50 років за пунктом б ст.13 Закону №1788-XII, в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020р., та 55р. за п.2 ч.2 ст.114 Закону України №1058-IV.
Виходячи із засад розумності і справедливості та в силу ст.69 Закону України Про Конституційний Суд України, суд має враховувати висновки Конституційного Суду України викладені у рішенні №1-р/2020 від 23.01.2020р.
Отже, згідно з принципом правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого ст.8 Конституції України, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах, як пенсійний вік, має застосовуватися в порядку, визначеному п.3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020р. Таке застосування вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача-1зарахувати для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України Про пенсійне забезпечення періоди роботи позивача з 04.02.2013 року по 30.04.2013 року, з 01.03.2014 року по 05.12.2017 року, з 21.12.2017 року по 25.06.2018 року, з 27.06.2018 року по 31.03.2020 року на посаді сестри медичної стаціонару наркологічного відділення № 2 в КП Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги ДОР, суд виходить з наступного.
01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За приписами ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
В той же час, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до абз.7 ч.1 статті 1 Закону України "Про психіатричну допомогу", заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.
Отже з аналізу статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд вбачає, що робота у відповідних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Записами трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 та довідкою від 08.03.2022 від 5181, виданою КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР», підтверджується, що стаж роботи з 04.02.2013 року по 30.04.2013 року, з 01.03.2014 року по 05.12.2017 року, з 21.12.2017 року по 25.06.2018 року, з 27.06.2018 року по 31.03.2020 року зараховується у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 1992 року та внесення змін до ст.60 Закону України №1110 від 10.07.2003 року.
Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено і не заперечується відповідачами, що протягом спірного періоду позивачка працювала на посадах медичної сестри в обласному комунальному закладі «Психоневрологічний диспансер м.Кривий Ріг». Згідно рішення обласної ради від 21.06.2013 року 454-19/VI установу перейменовано в комунальний заклад «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» з 29.07.2013 року. Згідно рішення Дніпропетровської обласної ради від 19.10.2018 року 388-14/VIІ заклад реорганізовано шляхом перетворення в комунальне підприємство «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» з 19.06.2019 року.
Згідно рішення обласної ради від 13.12.2019 року 551-20/VIІ установу перейменовано в комунальне підприємство «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» з 11.01.2020 року.
При цьому, редакція статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовує ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.
Крім того, нормами ст.16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугою років.
Відповідно до ст.22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Таким чином, суд доходить висновку, що зарахування стажу у подвійному розмірі, передбачене ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не пов`язано із набранням чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01.01.2004 року.
А відтак, враховуючи викладене та оскільки відповідачем-1 не заперечується той факт, що період роботи позивача з 04.02.2013 року по 30.04.2013 року, з 01.03.2014 року по 05.12.2017 року, з 21.12.2017 року по 25.06.2018 року, з 27.06.2018 року по 31.03.2020 року набутий у закладах, передбачених ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд враховує, що відповідачем-1 протиправно було відмовлено позивачу у зарахуванні до стажу роботи в подвійному розмірі зазначені періоди роботи, згідно листа №0400-010304-8/118700 від 21.11.2022 року.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача-1 з 19.10.2022 року призначити позивачу пенсію за віком за Списком №2 відповідно до п.б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-УІІ1 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1 -р/2020 від 23.01.2020 року, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, тобто за 2019, 2020, 2021 роки, на підставі заяви про призначення пенсії №6884 від 19.10.2022 року, суд виходить з наступного.
Статтею 58 Закону України №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, перерахунку пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пенсію позивача.
Також, суд враховує ту обставину, що у силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення, розрахунок, перерахунок пенсії, суд дійшов до висновку про зобов`язання відповідач-1 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах за заявою позивача від 19.10.2022 року з урахуванням висновків суду.
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачі по справі, як суб`єкти владних повноважень, не довели суду правомірність та законність своїх дій всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України.
Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Враховуючи часткове задоволення адміністративного позову, в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для присудження на користь позивача судових витрат пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: судового збору у розмірі 1073грн. 60коп.
Керуючись ст.ст. 9, 90, 72-78, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом №0400-010304-8/118700 від 21.11.2022 щодо відмови у зарахуванні для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України Про пенсійне забезпечення періодів роботи ОСОБА_1 з 04.02.2013 року по 30.04.2013 року, з 01.03.2014 року по 05.12.2017 року, з 21.12.2017 року по 25.06.2018 року, з 27.06.2018 року по 31.03.2020 року на посаді сестри медичної стаціонару наркологічного відділення №2 в КП Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги ДОР.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України Про пенсійне забезпечення періоди роботи ОСОБА_1 з 04.02.2013 року по 30.04.2013 року, з 01.03.2014 року по 05.12.2017 року, з 21.12.2017 року по 25.06.2018 року, з 27.06.2018 року по 31.03.2020 року на посаді сестри медичної стаціонару наркологічного відділення № 2 в КП Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги ДОР.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.10.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова