Справа № 200/4021/23
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2023-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2023 року Справа№200/4021/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить:

визнати незаконним та скасувати рішення від 26.05.2023 № 23 про відмову в призначенні пенсії;

зобов`язати повторно розглянути заяву позивача від 19.05.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до страхового стажу роботи період роботи у комбінаті побутового обслуговування населення Староюр`ївського району Тамбовської області з 03.05.1985 по 03.10.1985 та з 03.05.1988 по 31.10.1988 в якості пастуха, до пільгового стажу роботи за Списком №2 періоди його роботи на Рубежанському казенному хімічному заводі «Зоря» з 01.01.1999 по 11.05.2010 в якості слюсаря-ремонтника по ремонту гарячих котлів та з 28.01.2014 по 31.12.2021 в якості слюсаря-ремонтника 4 розряду, машиніста подачі пального 5 розряду в ТСЦ.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що на заяву про призначення пенсії на пільгових умовах отримав рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного стажу. Позивач зазначає, що відповідач безпідставно не зарахував всі періоди трудової діяльності як до страхового, так і до пільгового стажу, проте не зазначив про це в рішенні. Трудова книжка позивача містить відповідні записи про роботу за Списком №2, надано копії з наказів про атестацію робочих місць. Отже у відповідача відсутні підстави для не зарахування періодів роботи до пільгового страхового стажу. На підставі наведеного просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою від 31 липня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2023 року у відповідача витребувано докази у справі.

Відповідачем наданий відзив на позовну заяву, де зазначено, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії є відсутність необхідного стажу відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України № 1058. Згідно поданих документів до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 09.10.1985 по 13.11.1987, згідно трудової книжки, оскільки запис неповний, а саме відсутня дата видачі військового квитка. Отже відповідач діяв у межах та у спосіб, передбачений положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV в зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

За приписами статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, в тому числі, розумні строки розгляду справи судом. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. За визначенням пункту 11 частини першої статті 4 КАС України розумний строк - найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Відповідно до наведених норм, враховуючи необхідність витребування додаткових доказів у відповідача та строк їх надання до суду, справа розглянута впродовж розумного строку, необхідного для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, враховуючи обставини збройної агресії проти України.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою від 16.05.2023 №1421- позивач як внутрішньо переміщена особа зареєстрований за адресом: АДРЕСА_2 .

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 26.05.2023 № 23 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за заявою від 19.05.2023, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України № 1058. Встановлено що вік заявника склав 56 років 02 місяці 4 дні, страховий стаж 26 років 06 місяців 16 днів, пільговий стаж 6 років 02 місяці 03 дні.

До пільгового стажу зараховано всі періоди, до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 09.10.1985 по 13.11.1987, згідно трудової книжки, оскільки запис неповний, а саме відсутня дата видачі військового квитка.

Ухвала суду про витребування доказів відповідачем виконана частково.

Даних персоніфікованого обліку ОСОБА_1 , що містяться в електронній пенсійній справі про зараховані та незараховані періоди трудового стажу та пояснення підстав не зарахування спірних періодів роботи визначених у позовній заяви відповідачем не надано.

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_3 видана 05.11.1990 містить такі записи про роботу в спірні періоди:

з 03.05.1985 по 03.10.1985 пастухом в Староюр`ївському РПО (записи №№ 1-2);

з 09.10.1985 по 13.11.1987 служба в армії згідно з військовим квитком від 03.10.1985 № НОМЕР_4 (запис № 3 );

з 03.05.1988 по 31.10.1988 в якості пастуха в Староюр`ївському РПО (записи №№ 4-5);

з 01.01.1999 по 11.05.2010 в якості слюсаря-ремонтника з ремонту гарячих котлів на Рубежанському казенному хімічному заводі «Зоря» (записи №№ 11-15);

з 28.01.2014 по 31.12.2021 в якості слюсаря-ремонтника 4 розряду, машиніста подачі пального 5 розряду ТСЦ в ТОВ «Науково-виробничому підприємстві «Зоря» (записи №№ 16-18).

Записи містять підписи посадових осіб, посилання на номера та дати наказів, відтиски печатки підприємств, посилання на атестацію робочих місць за Списком № 2, дефектів записи не мають.

Позивачем наданий військовий квиток від 09.10.1985 серії НОМЕР_5 про службу в армії до 13.11.1987.

Архівна довідка адміністрації Староюр`ївського району Тамбовської області підтверджує прийняття на сезонну роботу позивача з 01.05.1985 по 31.10.1985, відомості за 1988 рік відсутні.

До суду позивачем надана довідка № 11 за вих. № 217-134 від 04.02.2022 на підтвердження пільгового характеру роботи за Списком № 2 з 19.11.1990 по 20.01.1997 слюсарем ремонтником на РХЗ «Зоря» та довідка за вих. № 217-135 від 04.02.2022 про роботу на РХЗ «Зоря» з 19.11.1990 по 17.02.1997 та з 01.01.1999 по 11.05.2010.

Позивачем доданий витяг наказу про атестацію робочих місць Хімзаводу «Зоря» від 26.12.1994 № 1078 та наказ про перейменування цеху від 17.11.1992 № 598.

Відповідно до Форми ОК-5 ОСОБА_1 ТОВ «Науково-виробничому підприємстві «Зоря» в період з 2014 року по 2021 рік включно надавало звіти про пільговий стаж за кодом ЗП3013Б1 (Працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць).

Не погоджуючись з рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-ХІІ) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058- IV).

Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

При обчисленні страхового стажу позивача, до складу якого входять періоди роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку, відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-ІV, а саме трудовою книжкою та положеннями Закону №1788-ХІІ.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України №1058-ІV, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Згідно з підпунктами 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до пункту 7 параграф б цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктами 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, суд при розгляді цієї справі враховує такі висновки Верховного Суду у справі №360/3611/20, що для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного суду від 23 січня 2020 року №1-р/2020:

«[...]На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ стажі роботи для набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, чоловікам з 25 років до 30 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для чоловіків після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий стажі роботи у 25 років, тоді як другий - у 30 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що зміни до Закону № 1058-IV (зокрема щодо доповнення його статтею 114) внесено Законом № 2148-VIII від 3 жовтня 2017 року, тобто раніше ухвалення КСУ Рішення № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року. Тому відсутні підстави стверджувати про повторне запровадження правового регулювання, яке КСУ раніше визнав неконституційним. При цьому рішення КСУ про визнання неконституційними та втрату чинності положеннями одного закону не тягне втрату чинності положеннями іншого закону, який не був предметом конституційного контролю.

З наведених підстав, вирішуючи справу, суд враховує наведені висновки Верховного Суду, через що вважає необхідним застосування для призначення пенсії на пільгових умовах статті 13 Закону № 1788-XII відповідно до Рішення Конституційного суду від 23 січня 2020 року №1-р/2020.

Водночас, в частині позовних вимог щодо зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 зазначених позивачем періодів роботи, суд вказує про таке.

з 01.01.1999 по 11.05.2010 та з 28.01.2014 по 31.12.2021 позивач працював в Теплосиловому цеху на хімічному виробництві.

Працівники газогенераторних, аміачно-холодильних та ртутно-випрямних установок, воєнізованих та інших газорятувальних підрозділів віднесені до Списку № 2 розділу Х пункту А код 2110А030-1754а відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення».

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок № 383). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відповідно до пункту 3 Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

У спірному рішенні відповідачем не враховано період роботи позивача за професіями, що відносяться до пільгового стажу.

У трудовій книжці позивача необхідні записи про зайнятість повний робочий день (не менше 80 відсотків робочого часу) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 відсутні.

В той же час, дані з Форми ОК-5 ОСОБА_1 підтверджують пільговий характер роботи позивача за період з 01.01.1999 по 11.05.2010 та з 28.01.2014 по 31.12.2021, які обліковувались за кодом ЗП3013Б1 (Працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць).

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи ухилення відповідача від надання заперечень на доводи позовної заяви щодо зарахування періодів роботи позивача за період з 01.01.1999 по 11.05.2010 та з 28.01.2014 по 31.12.2021 до пільгового стажу за Списком № 2, як і зазначення про це в спірному рішенні, суд вважає підтвердженими доводи позивача щодо неналежного виконання обов`язків відповідачем щодо розгляду наданих документів при призначені пенсії.

Зазначений стаж роботи підтверджений як записами трудової книжки, яка містить відповідні записи про роботу на посадах, що віднесені до пільгових професій, так і матеріалами справи.

Окрім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, у представництвах іноземних суб`єктів господарювання, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації […].

Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 7 серпня 1993 року за №110 (далі Інструкція).

Пунктом 2.3 Інструкції встановлено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до пунктів 2.6-2.9 Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі необхідності власник або уповноважений ним орган видає працівникам на їх прохання завірені виписки з трудових книжок відомостей про роботу.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

Отже судом також встановлено право позивача на зарахування до страхового стажу періоду служби в армії відповідно до військового квитка від 09.10.1985 серії НОМЕР_5 та роботи в Староюр`ївському районі Тамбовської області (в період існування колишнього СРСР) згідно із записами в трудовій книжці.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З наведених підстав суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог щодо зарахування до страхового стажу періоду служби в армії з 09.10.1985 по 13.11.1987, оскільки це необхідно для ефективного захисту прав та інтересів позивача, на захист яких заявлений адміністративний позов.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 26.05.2023 № 23 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, та висновків суду щодо зарахування до страхового стажу відповідних періодів роботи позивача.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн, наведена сума підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрія, буд. 10, м. Львів, 79046, ) про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області( ) від 26.05.2023 № 23 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області( ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 19.05.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні відповідно та висновків суду про зарахування до пільгового стажу роботи за Списком № 2 періодів роботи на Рубежанському казенному хімічному заводі «Зоря» з 01.01.1999 по 11.05.2010 в якості слюсаря-ремонтника з ремонту гарячих котлів та з 28.01.2014 по 31.12.2021 в якості слюсаря-ремонтника 4 розряду, машиніста подачі пального 5 розряду в ТСЦ та зарахування до страхового стажу роботи періоду роботи у комбінаті побутового обслуговування населення Староюр`ївського району Тамбовської області з 03.05.1985 по 03.10.1985 та з 03.05.1988 по 31.10.1988 в якості пастуха, служби в армії з 09.10.1985 по 13.11.1987.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрія, буд. 10, м. Львів, 79046, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення виготовлений та підписаний в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Г.А. Чекменьов