Справа № 140/3513/23
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 140/3513/23 пров. № А/857/10721/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року (головуючий суддя: Каленюк Ж.В. місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

встановив:

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , 08.03.2023 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення від 07 березня 2023 року № UA205030/2023/000075/1 про коригування митної вартості товарів.

Обґрунтовує позов тим, що на митну територію України ввозила сировину - зношені автомобільні шини для легкових автомобілів у кількості 1448 штук для їх подальшої переробки (відновлення протектора) та з метою митного оформлення до Волинської митниці декларант подав митну декларацію (далі МД) від 07 березня 2023 року № 23UA32U9, в якій було визначено митну вартість товару за основним методом - за ціною договору (контракту), для підтвердження якої надано передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України (далі МК України) обов`язкові документи. Однак, відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 07 березня 2023 року № UA205030/2023/000075/1, визначивши митну вартість за резервним методом, тим самим збільшив вартість сировини у порівнянні з реальною в 20 разів, що фактично відповідає вартості готової продукції. При цьому свою відмову у визнанні заявленої митної вартості Волинська митниця мотивує наявністю у поданих документах розбіжностей стосовно валюти товару. Позивач із такими висновками не погоджується, оскільки, як у контракті, так і у рахунку-фактурі, вартість товару визначено у євро, у цій же валюті проведено оплату товару, а твердження відповідача про курсову невідповідність між статистичною вартістю товару, визначеною у польських злотих в митній декларації країни відправлення, з курсовим перерахунком в інвойсі є недоречним, оскільки курс злотого на різні дати формування документів може бути різним. Посадові особи відповідача при митному оформленні надали оцінку наданим документам вибірково, взявши до уваги лише експортну декларацію від 06 березня 2023 року № 23PL301010E0286478, де зазначено статистична вартість товару, натомість проігнорували експортну декларацію вивозу товару від 06 березня 2023 року № 23AES-KUS0428, де зазначено як статистичну вартість в злотих, так і вартість у євро.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року позов задоволено повністю.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість Товару № 1 за МД № UA205030/2023/003432 визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби на рівні Товар 1 9,33 євро/шт., за МД № 209170/2023/6556 від 28.01.2023.

Позивачка, 31.08.2023 подала відзив на апеляційну скаргу, в якій просивла апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 листопада 2020 року між фірмою «Aviso Logistics sp.z.o.o» (продавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) укладено контракт № К2020-1, відповідно до якого продавець зобов`язується продавати, а покупець приймати та оплачувати автомобільні шини, які були у використанні (товар), в кількості та асортименті, за цінами, які вказані в додатках, специфікаціях, які становлять невід`ємну частину цього договору. Товар надходить окремими партіями і оплачується покупцем відповідно до інвойсів, що виставляються продавцем на кожну партію товару. Ціна товару, що продається за цим контрактом, встановлюється в євро і вказується в специфікаціях, які становлять невід`ємну частину цього договору. Загальна вартість договору - 400000,00 євро. Кількість товару за цим контрактом 1200000 штук, 10000 т. Кількість товару за цим контрактом протягом поточного року не більше 24000 штук, 200 т. Умови поставки товару - FCA-Люблін згідно з міжнародними правилами тлумачення торгових термінів Інкотермс-2000. Поставка здійснюється з наданням таких супроводжуючих документів: CMR, експортний інвойс. Платіж за товар проводиться на рахунок продавця авансом або готівкою після отримання повідомлення від продавця про готовність замовлення до відвантаження.

Специфікація товару визначена у додатку № 1 до контракту від 17 листопада 2020 року № К2020-1.

У контракт неодноразово вносилися зміни (додатки № 2 від 10 травня 2021 року, № 3 від 11 серпня 2021 року, № 4 від 20 вересня 2021 року, № 5 від 14 січня 2022 року, № 6 від 29 серпня 2022 року, № 7 від 28 січня 2023 року).

Зокрема, згідно з додатком № 4 від 20 вересня 2021 року пункт 3.1 контракту викладено у новій редакції, згідно з якою умови поставки товару - FCA- Вюрцбург.

Для митного оформлення в режимі імпорту, 07 березня 2023 року ввезеного на територію України товару «шини пневматичні гумові, що використовувались, із зношеним протектором, до легкових автомобілів, в кількості 1448 штук. Вага нетто 11300 кг. Призначені виключно для відновлення протектора гумових шин і покришок. Використання шин за призначенням в наявному стані є небезпечним в зв`язку з надмірним зносом, нерівномірним зносом, різним періодом виготовлення та неоднаковим малюнком протектора шин» декларант позивача подав МД № 23UA32U9.

Фактурна вартість імпортованого товару становить 724,00 євро (еквівалентно 28172,72 грн), митну вартість визначено на рівні 67085,32 грн (з урахуванням транспортних витрат у сумі 1000,00 євро, що еквівалентно 38912,60 грн).

До митної декларації додано: контракт від 17 листопада 2020 року № K2020-1 з додатками № 1-№7; рахунок-фактуру від 03 березня 2023 року 7/03/2023; платіжну інструкцію від 06 березня 2023 року № 64JBKLN3; банківський платіжний документ від 06 березня 2023 року № NJBKLN36074NFRJ; автотранспортну накладну (CMR) від 03 березня 2023 року; декларацію країни відправлення від 06 березня 2023 року № 23PL301010E0286478; експортну декларацію вивозу товару від 06 березня 2023 року № 23AES-KUS0428; висновок експерта від 14 травня 2021 року №21/1/209; висновок експерта Волинської торгово-промислової палати від 27 травня 2021 року № В-574; договір від 22 листопада 2021 року № 1 про міжнародне перевезення вантажів; заявку на транспорт від 03 березня 2023 року № 9; рахунок-фактуру від 03 березня 2023 року № 2/03/2023; платіжну інструкцію від 06 березня 2023 року № 65JBKLN3; банківський платіжний документ від 06 березня 2023 року № NJBKLN36074NGMT; довідку про транспортні витрати від 03 березня 2023 року № 9.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронному повідомленні декларанту запропоновано подати такі документи: договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваний товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією та інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням.

На електронне повідомлення митниці декларант подав заяву від 07 березня 2023 року № 1, в якій просив випустити товар у вільний обіг за поданими нею документами (а. с. 94).

Волинська митниця, 07 березня 2023 року прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA205030/2023/000075/1 та сформувала картку відмови № UA205030/2023/000171 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (а .с. 10). У цій же картці відмови митний орган роз`яснив можливість митного оформлення товару після приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 МД у відповідність до рішення про визначення митної вартості від 07 березня 2023 року № UA205030/2023/000075/1.

Як зазначено у графі 33 рішення від 07 березня 2023 року № UA205030/2023/000075/1, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що подані документи містять розбіжності, зокрема, у рахунку-фактурі від 03 березня 2023 року № 7/03/2023 вартість товару вказано 724,00 євро або 3381,08 польських злотих; згідно з митною декларацією країни експорту від 06 березня 2023 року № 23PL301010E0286478 вартість товару становить 3446,00 польських злотих. Крім того, згідно з Правилами Інкотермс за умовами поставки FCA поза місцем завантаження, яке належить відправнику товару, вартість за таке навантаження лягає на покупця товару. Фактична адреса продавця товару відрізняється від місця завантаження (Вюрцбург), зазначеного в товаротранспортній накладній від 03 березня 2023 року. Витрати на навантажувально-розвантажувальні роботи не включені до митної вартості, не відображені в довідці про транспортні витрати та в рахунку-фактурі, що суперечить умовам поставки FCA- Вюрцбург.

Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації МД № UA209170/2023/6556 від 28 січня 2023 року на рівні 9,33 євро/шт. Тут же зазначається, що митницею відповідно до положень статей 55,57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

Товар було випущено у вільний обіг за МД № 23UA57U3 від 07 березня 2023 року.

Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню як протиправне, оскільки підстави вважати, що рішення відповідача від 07 березня 2023 року № UA205030/2023/000075/1 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Так, ч. 1 ст. 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, ч. 2 ст. 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. (ч. 6 ст. 54 МК України).

Так, ч. 7 ст. 54 МК України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З системного аналізу вищенаведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правовою підставою для винесення рішення про коригування митної вартості є: виявлення обставин, що заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірного визначення митної вартості товарів; невірне проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2-4 ст. 53 цього Кодексу; відсутності у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Крім цього, обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 804/16271/15, від 18 травня 2022 року у справі № 620/1735/20, від 21 вересня 2023 року у справі № 520/18432/21.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, Львівська митниця, засобами електронного зв`язку, надсилала пропозицію позивачу, відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 Митного кодексу України, про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості (а. с. 138 зворот том 1).

На електронне повідомлення митниці, декларант подав заяву від 07 березня 2023 року вих. № 3, в якій просив випустити товар у вільний обіг за поданими нею документами, оскільки наданими документами повністю підтверджується заявлена митна вартість (а. с. 96 том 1).

Так, суд апеляційної інстанції зауважує, що з метою підтвердження митної вартості товарів позивачем надано Львівській митниці наступні документи, зокрема:

контракт від 17 листопада 2020 року № K2020-1 з додатками № 1-№ 7 (а. с. 15-20 том 1); рахунок-фактуру від 03 березня 2023 року 7/03/2023 (а. с. 11 том 1); платіжну інструкцію від 06 березня 2023 року № 64JBKLN3 (а. с. 21 том 1); банківський платіжний документ від 06 березня 2023 року № NJBKLN36074NFRJ (а. с. 22 том 1); автотранспортну накладну (CMR) від 03 березня 2023 року (а. с. 23 том 1); декларацію країни відправлення від 06 березня 2023 року № 23PL301010E0286478 (а. с. 24 том 1); експортну декларацію вивозу товару від 06 березня 2023 року № 23AES-KUS0428 (а. с. 25 зворот том 1); висновок експерта від 14 травня 2021 року № 21/1/209 (а. с. 26-35 том 1); висновок експерта Волинської торгово-промислової палати від 27 травня 2021 року № В-574 (а. с. 39 том 1); договір від 22 листопада 2021 року № 1 про міжнародне перевезення вантажів (а. с. 42-44 том 1); заявку на транспорт від 03 березня 2023 року № 9 (а. с. 36 том 1); рахунок-фактуру від 03 березня 2023 року № 2/03/2023 (а. с. 41 том 1); платіжну інструкцію від 06 березня 2023 року № 65JBKLN3 (а. с. 40 том 1); банківський платіжний документ від 06 березня 2023 року № NJBKLN36074NGMT (а. с. 45 том 1); довідку про транспортні витрати від 03 березня 2023 року № 9 (а. с. 46 том 1).

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши ці документи, дійшов висновком про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем поданих документів для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2 статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті 57 та частини 3 статті 58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

Щодо покликання відповідача про наявність розбіжностей у поданих документах стосовно фактурної вартості товару, зокрема, що у рахунку-фактурі від 03 березня 2023 року № 7/03/2023 вартість товару становить 724,00 євро або 3395,49 польських злотих, а згідно з митною декларацією країни експорту № 23PL301010E0286478 від 06 березня 2023 року вартість товару становить 3446,00 польських злотих, то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги, з огляду на таке.

Відповідно до рахунку-фактури від 03 березня 2023 року № 7/03/2023 загальна вартість товару (шини у кількості 1448) становить 724,00 євро (а . с. 11 том 1).

Ідентична сума зазначена в платіжній інструкції від 06 березня 2023 року № 64JBKLN3 та банківському платіжному документі від 06 березня 2023 року № NJBKLN36074NFRJ (а. с. 21, 22 том 1).

Тобто, ціна товару в рахунку-фактурі від 03 березня 2023 року № 7/03/2023 (724,00 євро) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №23UA32U9 від 07 березня 2023 року (графа 22).

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в рахунку-фактурі вартість товару зазначено 724,00 євро, що становить 3395,49 польських злотих за курсом валюти 4,6899 злотих/євро станом на 30 грудня 2022 року.

Як встановлено вище судом апеляційної інстанції, позивачка сплатила за товар 724,00 євро на рахунок продавця, оскільки згідно п. п. 2.1 п. 2 контракту № К2020-1 від 17.11.2020 ціна товару, що продається за цим контрактом встановлюється у євро (а. с. 15 том 1).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначення в митній декларації країни відправлення статистичної вартості товару 3446,00 польських злотих, а в рахунку-фактурі від 03 березня 2023 року № 7/03/2023 724,00 євро (3395,49 польських злотих за курсом на 30 грудня 2022 року), не впливає на фактурну вартість поставленого товару та не може бути підставою для коригування митної вартості товару на рівні 13509,84 євро. Оскільки, митна декларація країни відправлення, в розумінні ч. 2 ст. 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

- витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

- витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

- витрати на страхування цих товарів.

Аналіз наведеної вище правової норми, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України є складовою митної вартості товару, яка повинна при розрахунку митної вартості товару додаватись до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 520/4787/19.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної від 03 березня 2023 року перевезення товару здійснено з міста Вюрцбург (Німеччина).

Визначаючи митну вартість за першим методом, декларант до фактурної вартості додав також витрати з перевезення товару від місця передачі перевізнику до кордону України (1000,00 євро, що в еквіваленті становить 38912,60 грн).

Ці витрати підтверджено поданими разом із митною декларацією договором від 22 листопада 2021 року № 1 про міжнародне перевезення вантажів (а. с. 42-44 том 1); заявкою на транспорт від 03 березня 2023 року № 9 (а. с. 36 том 1); рахунком-фактурою від 03 березня 2023 року № 2/03/2023 (а. с. 41 том 1); платіжною інструкцією від 06 березня 2023 року № 65JBKLN3 (а. с. 40 том 1); банківським платіжним документом від 06 березня 2023 року № NJBKLN36074NGMT (а. с .45 том 1); довідкою про транспортні витрати від 03 березня 2023 року № 9 (а. с. 46 том 1), згідно з якими вартість транспортних послуг по маршруту Вюрцбург (Німеччина) до митного поста Дорогуськ/Ягодин становить 1000,00 євро.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов необхідно задовольнити, оскільки подані декларантом відповідачу документи надавали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору, тобто за основним методом, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів підлягає скасуванню.

Таким чином, апеляційна скарга Волинської митниці не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат на користь відповідача не має.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року у справі № 140/3513/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш