Справа № 380/11752/23
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10 (далі ГУ ПФ України у Львівській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області , місцезнаходження: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15 (далі ГУ ПФ України в Івано-Франківській області), в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправними та скасувати рішення № 97 від 06.12.2022;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 період навчання в Дрогобицькому ПТУ-19 з 01.09.1982 по 16.07.1985, період проходження військової служби з 12.12.1985 по 22.12.1987 та період роботи з 09.01.2012 по 29.09.2018 в ВАТ Мясопродукти до страхового стажу роботи, а періоди роботи з 01.02.1988 по 28.09.1995 в Дрогобицькому заводі автомобільних кранів, з 05.10.1995 по 20.06.2000 в Дрогобицькому дослідному заводі AT Галол та з 21.06.2000 по 14.06.2004 в ВАТ Галлак на посаді електрогазозварника до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, передбачену Списком № 2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах, передбачену Списком № 2, п. б-з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення та п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 02 вересня 2022 року.

Ухвалою від 05.06.2022 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з долучених до заяви про призначення пенсії документів видно, що позивач дійсно у період з 01.02.1988 по 28.09.1995, з 05.10.1995 по 20.06.2000 та з 21.06.2000 по 14.06.2004 виконував роботи, які пов`язані з шкідливими умовами праці та посада віднесена до пільгових категорій посад, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Відповідно до поданих документів загальний страховий стаж роботи на дату звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах становить більше 33 років, з яких 16 років 04 місяці та 09 днів пільговий стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах передбачену Списком № 2. Неправдивим є твердження ГУ ПФ України в Івано-Франківській області щодо невідповідності прізвища позивача в дипломі та військовому квитку паспортним даним, оскільки і в дипломі серії НОМЕР_2 від 16.07.1985 та військовому квитку серії НОМЕР_3 прізвище вказане як ОСОБА_2 аналогічно паспортним даним.

Представник ГУ ПФ України в Івано-Франківській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що позивач свідомо тривалий час, аж до 29.09.2018 року працював в країні-агресора, відповідно відраховувались кошти в бюджет ворожої країни на підтримку її збройних сил, і за даних обставин позивач бажає отримати пенсію на пільгових умовах вже від України, що Головне управління вважає, об`єктивно недопустимим. Отже, пенсійним фондом правомірно не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 09.01.2012 по 29.09.2018 у ВАТ Мясопродукти на території російської федерації. За відсутності уточнюючих довідок у ГУ ПФ України в Івано-Франківській області відсутні правові підстави для зарахування до стажу роботи позивача за Списком №2 періодів роботи у Дрогобицькому заводі автомобільних кранів з 01.02.1988 по 28.09.1995, у Дрогобицькому дослідному заводі AT Галол з 05.10.1995 по 20.06.2000, в ВАТ Галлак з 21.06.2000 по 14.06.2004.

Представник ГУ ПФ Укракїни у Львівській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що періоди роботи позивача не зараховані до спеціального трудового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки відсутня довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, яка передбачена Порядком № 637, а також не підтверджені наказами про проведення атестації робочих місць. Представник ГУ ПФ України у Львівській області додав, що з 01.01.2023 припинено участь в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні сторони у справі не звертались.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

Позивач звернувся до ГУ ПФ України у Львівській області із заявою від 30.11.2022 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

За принципом екстериторіальності заяву позивача передано для розгляду до ГУ ПФ України в Івано-Франківській області, яке прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії від 06.12.2022 № 97 (далі оскаржене рішення). Згідно з цим рішенням до страхового стажу не враховано:

- період навчання з 01.09.1982 по 16.07.1985 згідно диплому серії НОМЕР_2 від 16.07.1985, оскільки є розбіжності у прізвищі згідно паспортних даних;

- період навчання з 01.02.1986 по 30.05.1986, згідно свідоцтва № 907 від 30.05.1986, оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби;

- період навчання з 03.02.1987 по 28.04.1987, згідно атестата №767 від 29.04.1987, оскільки є розбіжності у прізвищі згідно паспортних даних;

- період проходження військової служби з 12.12.1985 по 22.12.1987, згідно з військовим квитком серії НОМЕР_3 від 24.11.1985, оскільки є розбіжність у прізвищі згідно паспортних даних.

Також позивача додатково повідомлено, що відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, для підтвердження періодів роботи на посадах, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

З аналізу частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, статті 23 Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України вбачається, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон України № 1058-IV).

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності вказаним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених зазначеним Законом.

Як передбачено частиною першою статті 114 вказаного Закону, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій вказаної статті. Розміри пенсій для осіб, визначених вказаною статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 зазначеного Закону.

Абзацом першим пункту 2 частини другої статті 114 Закону України № 1058-IV встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, у зв`язку з досягненням 55-річного віку позивач, вказуючи на наявність у нього понад 30 років страхового стажу, з них більше як 12 років 6 місяців на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України № 1058-IV.

З оскарженого рішення видно, що підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 було, зокрема, відсутність необхідного страхового стажу, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Закону України №1058-IV страхові внески це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до вказаного Закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 Закону України №1058-IV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою вказаної ж норми передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог зазначеного Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності вказаним Законом.

Згідно із статтею 20 Закону України №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до вказаного Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені зазначеним Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 40 Закону України №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У частині першій статті 44 Закону України №1058-IV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених таким Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до частини четвертої статті 1 Закону України Про пенсійне забезпечення у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за такими договорами (угодами).

Згідно з частиною другою статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, укладеної між Україною і Росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Згідно з частиною третьою статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 обрахунок пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У випадку, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 14.11.2019 у справі №676/6166/16-а, від 16.04.2020 у справі № 555/2250/16-а.

Згідно з пунктом 2.7 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (тут і надалі у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин; далі Порядок №22-1), до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 розділу ІІ.

Так, підпунктами 2-4 пункту 2.1 розділу ІІ Порядок №22-1 передбачено такі документи:

- документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

- для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

Як видно з оскарженого рішення, пенсійний орган відмовив позивачу у зарахуванні до його страхового стажу: періоду навчання з 01.09.1982 по 16.07.1985 згідно з дипломом серії НОМЕР_2 від 16.07.1985, оскільки є розбіжності у прізвищі згідно з паспортними даними; періоду навчання з 01.02.1986 по 30.05.1986, згідно зі свідоцтвом №907 від 30.05.1986, оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби; періоду навчання з 03.02.1987 по 28.04.1987, згідно з атестатом №767 від 29.04.1987, оскільки є розбіжності у прізвищі згідно паспортних даних; періоду проходження військової служби з 12.12.1985 по 22.12.1987, згідно з військовим квитком серії НОМЕР_3 від 24.11.1985, оскільки є розбіжність у прізвищі згідно з паспортними даними.

У контексті оцінки оскарженого рішення варто звернути увагу на те, що позивач не погоджується з цим рішенням в частині не зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1982 по 16.07.1985 та періоду проходження військової служби з 12.12.1985 по 22.12.1987, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Однак частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 1 січня 2004 року), зокрема у Законі України Про пенсійне забезпечення, йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття загальний трудовий стаж є ширшим, ніж поняття страховий стаж, оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Відповідно до частини третьої статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується, зокрема: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно з положеннями Порядку № 637 основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.

Для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються, зокрема, військові квитки.

Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Суд встановив, що згідно з дипломом серії НОМЕР_2 від 16.07.1985 позивач з 01.09.1982 по 16.07.1985 навчався у Дрогобицькому ПТУ-19, згідно з військовим квитком серії НОМЕР_3 від 24.11.1985 позивач з 12.12.1985 по 22.12.1987 проходив військову службу. Ці періоди також підтверджуються відомостями трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 .

До позовної заяви долучено копії диплому серії НОМЕР_2 від 16.07.1985 та військового квитка серії НОМЕР_3 від 24.11.1985, дослідивши які, суд встановив, що у таких чітко і розбірливо зазначено прізвище позивача ОСОБА_2 , що вказує на очевидну необґрунтованість оскарженого рішення в частині не зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1982 по 16.07.1985 та періоду проходження військової служби з 12.12.1985 по 22.12.1987.

Надаючи оцінку аргументам позивача щодо протиправності не зарахування до страхового стажу періоду його роботи з 09.01.2012 по 29.09.2018 у ВАТ Мясопродукти, то суд зазначає що оскаржене рішення взагалі не містить жодних обґрунтувань щодо такого не зарахування. Про таке не зарахування можливо дізнатися лише з розрахунку страхового стажу форми РС-право, який позивач долучив до позовної заяви.

Суд встановив, що згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_4 позивач з 09.01.2012 по 29.09.2018 працював слюсарем-ремонтником у ВАТ Мясопродукти. Ці записи засвідчені печатками підприємства та містять відомості на підставі яких їх внесено.

У відзиві на позовну заяву представник ГУ ПФ України в Івано-Франківській області вказує на те, що період роботи позивача з 09.01.2012 по 29.09.2018 не зарахований до страхового стажу, у зв`язку з тим, що позивач свідомо тривалий час, аж до 29.09.2018 працював в країні-агресора, відповідно відраховувались кошти в бюджет ворожої країни на підтримку її збройних сил, і за даних обставин позивач бажає отримати пенсію на пільгових умовах вже від України, що пенсійний орган вважає, об`єктивно недопустимим.

Суд критично оцінює такі покликання представника ГУ ПФ України в Івано-Франківській області, адже останній діє як орган правозастосування, а тому не має права обирати застосовувати чи не застосовувати положення чинної у період роботи позивача Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, укладеної між Україною і Росією, яка імперативно передбачає зарахування громадянам держав-учасників угоди трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправне не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 09.01.2012 по 29.09.2018 у ВАТ Мясопродукти.

З оскарженого рішення вбачається, що підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 було і відсутність необхідного пільгового стажу, у зв`язку з ненаданням уточнюючої довідки відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Надаючи оцінку оскарженому рішенню в цій частині, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 за №1788-XII, з наступними змінами та доповненнями, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), пунктом 3 якого визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 04.07.2023 у справі №580/4012/19.

З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, Міністерство праці та соціальної політики України наказом від 18.11.2005 за № 383 затвердило Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок застосування Списків № 1 і № 2).

Порядок ведення трудових книжок працівників визначено в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, відповідно до пункту 2.2 якої до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

До прийняття наведеної вище Інструкції порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, регламентувався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162, правилами якої було також передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Отже, необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за Списком №2 є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією (трудова книжка та (або) уточнюючі довідки). При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17 та від 10.10.2019 у справі №234/4585/17.

Суд встановив, що згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_4 позивач з 01.02.1988 по 28.09.1995 в Дрогобицькому заваді автомобільних кранів, з 05.10.1995 по 20.06.2000 в Дрогобицькому дослідному заводі AT Галол та з 21.06.2000 по 14.06.2004 в ВАТ Галлак на посаді електрогазозварника.

Про те, що посада електрогазозварник входила до Списків №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановами Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 та Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, зазначено й у постанові Верховного Суду від 24.01.2020 у справі №344/11028/16-а.

Вищенаведене дає підстави для висновку про те, що робота позивача на посаді електрогазозварника була передбачена Списками №2, чинними у період роботи на цих посадах, й відносилась до посад з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Однак для виникнення права на призначення позивачу спірної пенсії останньому необхідно було надати документи, які б підтверджували його зайнятість на цих роботах упродовж повного робочого дня і відповідні умови праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 10.09.2021 у справі №178/611/17.

Водночас суд звертає увагу на те, що у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_4 відсутні відомості про його зайнятість повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, що унеможливлює підтвердження його пільгового стажу тільки даними трудової книжки.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 18.05.2021 у справі №229/2330/17.

Незважаючи на це, позивач не подав до пенсійного органу документів, які б підтверджували його зайнятість на цих роботах упродовж повного робочого дня. При цьому, долучені до позовної заяви архівні довідки, видані відділом міського архіву виконкому Дрогобицької міської ради, датуються 05.12.2022, тобто видані після прийняття оскарженого рішення.

З огляду на вказане, суд не вбачає підстав для формування висновку про протиправність оскарженого рішення в частині не зарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 01.02.1988 по 28.09.1995 в Дрогобицькому заваді автомобільних кранів, з 05.10.1995 по 20.06.2000 в Дрогобицькому дослідному заводі AT Галол та з 21.06.2000 по 14.06.2004 в ВАТ Галлак на посаді електрогазозварника.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд при розгляді справи враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправність оскарженого рішення в частині не зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1982 по 16.07.1985, періоду проходження військової служби з 12.12.1985 по 22.12.1987 та періоду роботи з 09.01.2012 по 29.09.2018 у ВАТ Мясопродукти.

Отже, враховуючи неподання позивачем до пенсійного органу документів, які б підтверджували його пільговий стаж, тобто відсутність необхідного стажу за Списком №2, суд вважає безпідставним позов в частині зобов`язання ГУ ПФ Укракїни у Львівській області призначити пенсію, передбачену пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України №1058-IV.

Водночас обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за доцільне зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пільгової пенсії з урахуванням страхового стажу за період навчання з 01.09.1982 по 16.07.1985, період проходження військової служби з 12.12.1985 по 22.12.1987 та період роботи з 09.01.2012 по 29.09.2018 у ВАТ Мясопродукти.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України з ГУ ПФУ в Івано-Франківській за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії від 06.12.2022 №97 в частині не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01.09.1982 по 16.07.1985, періоду проходження військової служби з 12.12.1985 по 22.12.1987 та періоду роботи з 09.01.2012 по 29.09.2018 у ВАТ Мясопродукти.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пільгової пенсії з урахуванням страхового стажу за період навчання з 01.09.1982 по 16.07.1985, період проходження військової служби з 12.12.1985 по 22.12.1987 та період роботи з 09.01.2012 по 29.09.2018 у ВАТ Мясопродукти.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, місцезнаходження: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Мричко Н.І.