Справа № 440/10282/23
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/10282/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Алєксєєвої Н.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання - Куць А.С.,

представника відповідача - Гизили Д.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення та вимоги про сплату боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення та вимоги про сплату боргу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) вказав про виникнення заборгованості на підставі рішення Головного управління ДПС у Полтавській області (далі - ГУ ДПС у Полтавській області, відповідач) про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 24.09.2018 на загальну суму 19256,29 грн, у тому числі: штрафна санкція - 1063,76 грн, пеня - 18192,53 грн, яке направлялось відповідачем не за адресою позивача, тож отримане ОСОБА_1 не було. Позивач вказує про безпідставне винесення ГУ ДПС у Полтавській області вимоги про сплату боргу від 21.11.2018 №Ф-273-16 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 19256,29 грн за податковим боргом, адже повідомлення у спосіб, визначений Податковим кодексом України (далі - ПК України) позивача про наявність рішення, що визначило суму податкового зобов`язання ОСОБА_1 не було.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 позовна заява залишена без руху, за усунення недоліків, позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження в адміністративній справі.

Відповідач позов не визнав, у наданому 07.09.2023 до суду відзиві на позов відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність. В обґрунтування відзиву зазначено, що позивач з 13.12.2010 був зареєстрований як фізична особа - підприємець та перебував на обліку як платник єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в ГУ ДПС у Полтавській області. Станом на 01.01.2014 по ФОП ОСОБА_1 згідно переданого Пенсійним фондом сальдо обліковувалась недоїмка в сумі 10807,66 грн ( в т.ч. 170,00 гри -сума штрафної санкції).

Вказана сума недоїмки погашена 13.02.2018 в результаті зарахування коштів, сплачених платіжним дорученням N@2РL456372 від 13.02.2018. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/ або не сплачена у строки, встановлені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464 від 08.07.2010 (далі - Закон №2464) є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Відповідачем прийняте рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 24.09.2018 на загальну суму 19256,29 грн, у тому числі: штрафна санкція - 1063,76 грн, пеня - 18192,53 грн. Сума, визначена вказаним рішенням ОСОБА_1 сплачена не була, ГУ ДПС у Полтавській області сформована і направлена позивачеві податкова вимога про сплату боргу від 21.11.2018 №Ф-273-16 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 19256,29 грн за податковим боргом. Згідно із частиною дванадцятою статті 9 Закону №2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника, тож рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 24.09.2018 № та податкова вимога від 21.11.2018 №Ф-273-16 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 19256,29 грн є правомірними та скасуванню не підлягають.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності у письмовому провадженні.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з огляду на наявність в інтегрованій картці платника податків сум боргу зі сплати штрафної санкції та пені, несплачених позивачем.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, надані сторонами до матеріалів адміністративної справи, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 у визначеному законом порядку був зареєстрований як фізична особа - підприємець та з 18.05.1999 взятий на облік як платник податків у Кременчуцькій ДПІ. 21.02.2018 позивач припинив підприємницьку діяльність. 01.12.2017 року ГУ ДФС у Полтавській області видало вимогу № Ф-273-16-У про стягнення з ФОП ОСОБА_1 боргу платника єдиного внеску в сумі 10807,66 гривень. Вказана вимога ГУ ДФС у Полтавській області стала підставою для відкриття виконавчого провадження. Виконавче провадження № 55542180 від 25.01.2018 року. На виконання вимоги № Ф-273-16-У від 01.12.2017 позивачем був сплачений борг платника єдиного внеску в сумі 10807,66 грн, що підтверджується копією квитанції від 13.02.2018 року і не заперечується відповідачем.

За погашення суми податкового боргу ОСОБА_1, на підставі положень Закону №2464 ГУ ДПС у Полтавській області на суму оплату нарахована пеня та застосовані штрафні санкції - прийняте рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 24.09.2018 на загальну суму 19256,29 грн, у тому числі: штрафна санкція - 1063,76 грн, пеня - 18192,53 грн. Сума, визначена вказаним рішенням ОСОБА_1 сплачена не була, ГУ ДПС у Полтавській області сформована і направлена позивачеві податкова вимога про сплату боргу №Ф-273-16 від 21.11.2018 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 19256,29 грн за податковим боргом.

Позивач не погодився із рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 24.09.2018, вимогою ГУ ДПС у Полтавській області №Ф-273-16 від 21.11.2018, звернувся до суду із позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спірні відносини урегульовані нормами Податкового кодексу України (надалі - ПК України) в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону України від 8.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (надалі - Закон №2464-VI) в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Так, відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 2 Закону №2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Пунктами 3 і 10 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI надано визначення поняттям: застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI до платників єдиного внеску віднесено фізичних осіб-підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону,

- на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону,

- на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування,

- на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

За приписами частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до абзацу другого пункту 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 4.05.2018 №469), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7.05.2015 за №508/26953 (надалі - Інструкція №449), у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

За змістом пункту 3 розділу VI Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Пунктом 5 частини першої статті 4 розділу II Закону №2464 визначено, що платниками єдиного внеску є: особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI, єдиний внесок для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню ПДФО. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. За внесеними з 01.01.2017 змінами, механізм розподілу доходу (прибутку), отриманого від діяльності, зокрема, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність змінився.

У разі якщо платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році, то платник зобов`язаній самостійно визначити базу нарахування в місяцях, протягом яких перебував на обліку як платиш єдиного внеску, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, при цьому база нарахування єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімальної заробітної плати та відобразити самостійно визначену базу нарахування у додатку 5.

Особи, які провадять незалежну професійну діяльність, з 01.01.2018, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає зі кварталом, за який сплачується єдиний внесок (пункт 8 статті 9 Закону №2464-VI). Законом №2464 визначено умови щодо сплати єдиного внеску у розмірі не меншому за розмірі мінімального страхового внеску, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI зазначено, що платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені в статті 4 Закону №2464-VI (в редакції, яка набула чинності з 01.01.2018), зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (до 01.01.2021).

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом №2464-VI є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до пункту 6 статті 25 Закону №2464-VI за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Згідно з пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI за несплату (неперахування) або несвоєчасне перерахування ) сум єдиного внеску накладається штраф у розмірі - 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (частина 10 статті 25 Закону №2464-VI).

Згідно Закону України від 04.07.2013 №406-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» адміністрування єдиного соціального внеску з 01.10.2013 відноситься до компетенції Державної податкової служби.

Згідно пункту 42.1 статті 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) плату, з податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (пункт 42.3 статті 42 ПК Україні).

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходжень посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташував (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

З матеріалів справи судом встановлено про прийняття ГУ ДПС у Полтавській області рішення про застосування штрафних санкцій та пені від 24.09.2018 № і направлення його за адресою АДРЕСА_1 відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового направлення /а.с.28/.

Також судом встановлено про поінформованість відповідача щодо зміни податкової адреси ОСОБА_1 станом на січень 2018 року.

Так, з метою направлення до виконання вимоги про стягнення суми заборгованості по сплаті позивачем єдиного внеску від 01.12.2017 №Ф-273-16-У на суму 10807.66 грн, ГУ ДПС у Полтавській області ініційоване відкриття виконавчого провадження ВП№55542180, за матеріалами якого ГУ ДПС у Полтавській області вказана нова адреса ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 /а.с.30/.

Крім того, з дослідження паспортного документу позивача /а.с.10-11/ та повідомлення про вручення поштового направлення /а.с.28/ - рішення про застосування штрафних санкцій та пені від 24.09.2018 № і направлення його за адресою АДРЕСА_1 , судом не встановлено про отримання рішення ОСОБА_1 , що, крім того вбачається і з дослідження повідомлення про вручення поштового направлення /а.с.26/ - вимоги про стягнення суми заборгованості по сплаті позивачем єдиного внеску від 21.11.2018 №Ф-273-16-У на суму 19256,29 грн.

За викладеного суд доходить висновку про невиконання ГУ ДПС у Полтавській області обов`язку щодо належним чином вручення рішення податкового органу, за умови документально підтвердженої обізнаності відповідача про зміну податкової адреси ОСОБА_1 ..

Оспорювані вимога від 21.11.2018 №Ф-273-16 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 19256,29 грн та рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 24.09.2018 № не відповідають критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені частиною другою статті 2 КАС України, а тому їх належить визнати протиправними та скасувати, а позов ОСОБА_1 задовольнити.

Згідно з частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання позову до суду позивач поніс витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 1073,60 грн /а.с.9/ і, з урахуванням висновків суду про задоволення позову, стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС підлягають витрати зі сплати судового збору у сумі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, Полтавська область,36014, код ЄДРПОУ ВП 44057192) про визнання протиправним та скасування рішення та вимоги про сплату боргу задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 21.11.2018 № Ф-273-16.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Полтавській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 24.09.2018 №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20 листопада 2023 року.

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва