Справа № 140/1972/23
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 140/1972/23 пров. № А/857/10815/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства «ОЛ ТРАНС ГЛОБАЛ» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 травня 2023 року (головуючого судді Ксендзюка А.Я., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Луцьк) у справі №140/1972/23 за позовом Приватного підприємства «ОЛ ТРАНС ГЛОБАЛ» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ПП «ОЛ ТРАНС ГЛОБАЛ» 13.02.2023 звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.11.2022 №00/5129/04-08.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 травня 2023 року позов задоволено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням Приватне підприємство «ОЛ ТРАНС ГЛОБАЛ» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю, вказує про порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що у податковому повідомленні-рішенні від 11.11.2022 №00/5129/04-08 зазначено на підставу винесення рішення пункт 54.3 статті 53 Податкового кодексу України, проте у ньому відсутнє посилання на конкретний підпункт, що не дає можливості чітко визначити підставу його винесення, що є порушенням порядку складання податкових повідомлень-рішень. Вказує, що спірне податкове повідомлення-рішення не відповідає вимогам чіткості підстав його прийняття, а відтак є неправомірним, також відповідно до даних ЄДРПОУ уповноваженою особою ГУ ДПС у Волинській області є Лисеюк Сергій Миколайович виконуючий обов`язки начальника керівника. Проте, податкове повідомлення-рішення від 11.11.2022 №00/5129/04-08 підписано начальником Луцького відділу податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДПС у Волинській області, при чому не надано жодних повноважень такої особи на підпис податкових повідомлень-рішень всупереч пункту 1 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерство фінансів України від 28.12.2015 № 1204, а тому спірне податкове повідомлення винесено з вищезазначеними порушеннями, підписано не уповноваженою на це особою.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2023 прийнято справу до провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що Головне управління ДПС у Волинській області було проведено камеральну перевірку ПП «ОЛ ТРАНС ГЛОБАЛ» з питань своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН за період червень 2022 року, липень 2022 року, за результатами якої складено акт камеральної перевірки щодо недотримання граничних строків реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН від 11.10.2022 №5701/03-20-04-08/43883273 (а.с. 9-12).

Проведеною перевіркою податковим органом встановлено порушення позивачем пункту 201.10 статті 201 ПК України в частині несвоєчасної реєстрації в ЄРПН податкових накладних за червень, липень 2022 року на загальну суму податку на додану вартість (далі ПДВ) 388 483,33 грн., а саме: №26 від 14.07.2022 зареєстрована 01.08.2022, граничний термін реєстрації 31.07.2022; №62 від 14.06.2022 зареєстрована 11.07.2022, граничний термін реєстрації 30.06.2022; №28 від 04.07.2022 зареєстрована 01.08.2022, граничний термін реєстрації 31.07.2022; №27 від 31.07.2022 зареєстрована 01.08.2022, граничний термін реєстрації 31.07.2022; №27 від 09.06.2022 зареєстрована 04.07.2022, граничний термін реєстрації 30.06.2022.

На підставі вказаного акту перевірки від 11.10.2022 №5701/03-20-04-08/43883273 ГУ ДПС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення від 11.11.2022 №00/5129/04-08 за підписом начальника Луцького відділу податків і зборів з юридичних осіб управління адміністрування юридичних осіб Світлани Кравчук, яким за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених пунктом 201.10 статті 201 ПК України та абзацу третього підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України застосовано штрафні санкції в розмірі 38848,33 грн. (а.с. 6-8).

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржено позивачем в адміністративному порядку до Державної податкової служби України, шляхом подання скарги від 28.11.2022 (а.с.13-17). Рішеннями Державної податкової служби України від 25.01.2023 №1861/6/99-00-06-03-01-06 податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 11.11.2022 №00/5129/04-08 залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення (а.с. 20-24).

Позивач, вважаючи винесене податкове повідомлення-рішення протиправним, звернувся із даним позовом до суду.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до підпункту 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України Контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Згідно з положеннями підпунктів 20.1.18, 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право: визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно з пунктом 86.8. статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

З системного аналізу вказаних норм ПК України випливає, що виключним правом та повноваженнями на застосовування до платників податків передбачених законом фінансових (штрафних) санкцій (штрафів), прийняття податкових повідомлень-рішень наділені суб`єкти владних повноважень, що відповідно до норм ПК України мають статус «контролюючого органу».

В свою чергу, згідно з підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України, контролюючими органами є: податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи

Пунктом 20.4 статті 20 ПК України визначений порядок передачі повноважень посадових (службових) осіб контролюючого органу у межах цього ж органу, зокрема, зазначено, що керівник контролюючого органу має право надавати посадовим (службовим) особам такого органу повноваження на виконання певних функцій, передбачених цим Кодексом, законодавством з питань сплати єдиного внеску, законодавством з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за погодженням з керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Згідно підпункту 21.1.8 пункту 21.1 статті 21 ПК України оприлюднювати на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, перелік уповноважених осіб контролюючих органів, визначених підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, та переданих таким особам функцій у випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому, підпунктом 14.1.137-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що уповноважена особа контролюючого органу - посадова (службова) особа контролюючого органу, уповноважена керівником такого органу на виконання певних його функцій в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, з наведеного вбачається, що вказаною нормою ПК України визначено право керівника податкового органу надавати посадовим (службовим) особам такого органу певних повноважень та функцій при здійсненні ними завдань як контролюючого органу щодо дотримання податкового законодавства.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, згідно наказу ГУ ДПС у Волинській області № 393 від 14.09.2022 за підписом виконуючого обов`язки начальника Сергія Лисеюка, відповідно до п.п.14.1.137-1 п. 14.1 ст. 14, п. 20.4 ст. 20 ПК України, керуючись наказом ДПС від 31.07.2020 № 389 «Про затвердження Порядку делегування повноважень посадовим (службовим) особам апарату та територіальних органів ДПС», підпунктом 18 пункту 11 Положення про ГУ ДПС у Волинській області, затвердженого наказом ДПС від 12.11.2020 № 643, та враховуючи лист ДПС від 13.09.2022 № 10399/7/99-00-04-03-02-07, уповноважено Кравчук Світлану Миколаївну начальника Луцького відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб Головного управління ДПС у Волинській області, в тому числі на: прийняття податкових повідомлень-рішень за результатами камеральних перевірок, передбачених, зокрема: п. 54.3 ст. 54 «Визначення сум податкових та грошових зобов`язань» ПК України; ст. 120-1 «Порушення строків реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та допущення помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної» ПК України (а.с. 34-35).

Колегія суддів вважає, що податкове повідомлення-рішення від 11.11.2022 № 00/5129/04-08 винесене за підписом начальника Луцького відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб Головного управління ДПС у Волинській області Світлани Кравчук, яка уповноважена на вчинення таких дій у передбачений Законом спосіб, доводи позивача щодо підписання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не уповноваженою на те особою не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.03.2019 у справі №815/5572/17, від 20.05.2020 у справі № 400/1392/19.

Щодо доводів позивача про порушення порядку складання податкових рішень, оскільки спірне податкове повідомлення-рішення від 11.11.2022 № 00/5129/04-08 не містить посилання на конкретний підпункт пункту 54.3 статті 54 ПК України, суд зазначає наступне.

Спірне податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акту перевірки від 11.10.2022 №5701/03-20-04-08/43883273, яким встановлено порушення позивачем пункту 201.10 статті 201 ПК України в частині несвоєчасної реєстрації в ЄРПН податкових накладних за червень, липень 2022 року на загальну суму податку на додану вартість (далі ПДВ) 388483,33 грн., відповідне порушення апелянтом не заперечується та в апеляційній скарзі не спростовується.

Згідно з пунктом 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо, зокрема: 54.3.3. згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідач у відзиві в суді першої інстанції зазначив, що при складанні податкового повідомлення-рішення в тексті було допущено технічну описку (не вказано підпункту пункту 54.3 статті 54 ПК України), яка не змінює зміст встановлених порушень.

Суд погоджується з позицією відповідача та вважає, що факт допущення описки у спірному податковому повідомленні-рішення щодо не зазначення підпункту пункту 54.3 статті 54 ПК України є очевидним.

Вказане порушення з огляду на його суто формальний характер не впливає на дійсність акту індивідуальної дії, який оспорюється позивачем з цих підстав.

Суд наголошує, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваного повідомлення рішення не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган. При розгляді податкових спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою, тобто діє принцип «превалювання сутності над формою».

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 05.09.2018 у справі № 810/4165/16, від 11.09.2018 у справі №826/11623/16, від 20.12.2020 у справі №440/1256/19, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що спірне податкове повідомлення-рішення від 11.11.2022 №00/5129/04-08 прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення порушення позивачем пункту 201.10 статті 201 ПК України в частині несвоєчасної реєстрації в ЄРПН податкових накладних за червень, липень 2022 року на загальну суму податку на додану вартість 388 483,33 грн., за яке застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх 38848,33 грн., при цьому порушення вказаних вимог законодавства, як і розмір застосованих штрафних санкцій позивачем не оспорюється.

Порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.04.2020 у справа №813/1790/18, від 22.05.2020 у справі № 825/2328/16.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що не зазначення в спірному податковому повідомленні-рішенні підпункту 54.3 статті 54 ПК України не впливає на зміст прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення та не може мати наслідком його скасування, оскільки апелянт не спростовує відсутності порушення при реєстрації податкових накладних.

Щодо процедурних питань, які могли вплинути на прийняття спірного рішення та щодо змісту самого порушення, зафіксованого актом перевірки суд звертає увагу на наступне.

Згідно з пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

У силу приписів підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 76.1 статті 76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Зміст наведених законодавчих положень дає підстави для висновку, що здійснюючи камеральну перевірку відповідач діяв у спосіб і у межах визначених Законом.

Приписами пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Приписами пункту 120.1-1 статті 120-1 ПК України передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що ПП «ОЛ ТРАНС ГОБАЛ» строк реєстрації податкових накладних №26 від 14.07.2022 (зареєстрована 01.08.2022, граничний термін реєстрації 31.07.2022), №62 від 14.06.2022 (зареєстрована 11.07.2022, граничний термін реєстрації 30.06.2022), №28 від 04.07.2022 (зареєстрована 01.08.2022, граничний термін реєстрації 31.07.2022) №27 від 31.07.2022 (зареєстрована 01.08.2022, граничний термін реєстрації 31.07.2022) №27 від 09.06.2022 (зареєстрована 04.07.2022, граничний термін реєстрації 30.06.2022) на загальну суму ПДВ 388483,33 грн., чим порушено до 15 днів, а податковим органом правомірно застосовано штраф в розмірі 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних. Загальна сума штрафу становить 38848,33 грн., яка і вказана у спірному податковому повідомленні-рішенні.

При цьому, суд наголошує на тому, що позивачем не заперечується факт несвоєчасної реєстрації вказаних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, суми вказаних у них податку, як і не заперечується правильність проведених відповідачем розрахунків розміру штрафу.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, адже відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак довів правомірність свого рішення, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, апелянтом не подано обґрунтованих доводів на спростування зазначеного судом та доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «ОЛ ТРАНС ГЛОБАЛ» залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 травня 2023 року у справі №140/1972/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 20.11.2023