Справа № 500/6380/23
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6380/23

10 листопада 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача (ГУ ПФУ) із заявою про зняття обмеження десятьма прожитковими мінімумами моєї пенсії та виплату її без такого обмеження.

Однак відповідач відмовив у проведенні такої виплати. ГУ ПФУ листом від 27.03.2023р. №1458-1418/4-02/8-1900/23 повідомило позивача, що «відповідно до частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати за особливі заслуги перед батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, що з 01.12.2022 складає 20930 грн.

Також через обмеження максимальним розміром не виплачуються і інші надбавки та доплати до його пенсії, зокрема як інваліду війни 2 групи та ліквідатору аварії на ЧАЕС 1 категорії.

Відтак позивач вважає, що порушене його право на отримання належної пенсії, не обмеженої максимальним розміром, у тому числі і право на її індексацію без обмеження 1500 грн.

Ухвалою суду від 09.10.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

24.10.2023 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області просить відмовити у задоволенні позову, оскільки будь-яких порушень прав позивача на пенсійне забезпечення, зокрема щодо порядку проведення перерахунку пенсії та її виплати, у своїх діях не вбачає.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі - ГУ ПФУ) з 28.02.2005 року та отримує пенсію за вислугою років, призначену відповідно до положень Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду по справі №500/7767/21 від 06 січня 2022 року, яке набрало законної сили, ТУ ПФУ в 2022 році здійснило перерахунок пенсії позивача на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Тернопільській області» №2021/0746 від 09.06.2021 і фактично виплачує перераховану пенсію з травня 2022 року, обмеживши її «з урахуванням максимального розміру пенсії».

З 01.12.2019, тобто з часу настання підстав для перерахунку пенсії, позивач отримував пенсію, яка не була перерахована за відповідною довідкою ДУ ТМО МВС України; за власною ініціативою (в добровільному порядку) ГУ ПФУ не провело такий перерахунок пенсії. Тільки після її перерахунку за вищевказаним рішенням суду (від 06.01.2022), тобто з 01.05.2022 - позивач став отримувати пенсію, обмежену максимальним розміром в 19340 грн. А за результатами перерахунків, проведених у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01.07.2022 - максимальним розміром 20270 грн., а з 01.12.2022 - 20930 грн.

Згідно протоколу перерахунку за пенсійною справою №N/A5616-MBC від 1 березня 2023 року і станом на час подання позову лише основний розмір пенсії позивача становить 21093,73 грн., з урахуванням індексації - 26285,13 грн., доплати - 31558,56 грн., а з надбавками - 32825,36 грн. Проте пенсійна виплата залишається не змінною і після індексації на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» від 16.02.2022 №118; і після збільшення основного розміру пенсії (25%); і за результатами індексації, проведеної на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" - і становить ті ж 20930 грн.

Тобто весь цей час позивач отримував і отримує пенсію, яка безпідставно обмежена відповідачем максимальним розміром, а її виплата є меншою навіть основного розміру пенсії.

14 березня 2023 року позивач звернувся до відповідача (ГУ ПФУ) із заявою про зняття обмеження десятьма прожитковими мінімумами пенсії та виплату її без такого обмеження.

Однак, відповідач відмовив у проведенні такої виплати. ГУ ПФУ в Тернопільській області листом від 27.03.2023р. №1458-1418/4-02/8-1900/23 повідомило його, що «відповідно до частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати за особливі заслуги перед батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, що з 01.12.2022 складає 20930 грн. З урахуванням зазначеної норми законодавства проведено перерахунок за пенсійною справою №N/A5616-MBC на виконання рішення суду та обмежено виплату пенсії максимальним розміром. Отже пенсійна виплата обмежується і становить 20930 грн.

Також через обмеження максимальним розміром не виплачуються і інші надбавки та доплати до його пенсії, зокрема як інваліду війни 2 групи та ліквідатору аварії на ЧАЕС 1 категорії.

Не погодившись із протиправними діями ГУ ПФУ в Тернопільській області позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Закон України від 09.04.1992 № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" є спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ тощо.

Відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ, зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач посилається на норму, згідно якої, відповідно до частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. «Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.».

Однак Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ. Згідно з пунктом 2 резолютивної частини рішення Конституційного суду, ці положення визнані неконституційними і втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом такого Рішення, тобто з 20.12.2016.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017, у частині сьомій статті 43 Закону №2262-ХІІ слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року». Отже, тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Разом з тим, буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-ХІІ відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Тобто протягом 2017-2023 років стаття 43 Закону №2262-ХІІ не передбачала і не передбачає положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, а отже, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі №522/3093/17, від 08.08.2019 у справі №522/3271/17, від 10.10.2019 у справі №522/22798/17, від 30.10.2020 у справі № 522/16881/17, від 09.11.2020 у справі № 813/678/18, 09.02.2021 у справі №640/2500/18, від 31.03.2021 у справі № 815/3000/17.

Крім того, вважає також неправомірною позицію відповідача щодо обмеження пенсійних виплат, яка базується на трактуванні Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI.

Відповідно до статті 2 цього Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом, тоді як пенсія мені призначена в 2005 році. Згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII, дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.

Таким чином, дія наведених положень не може бути застосована до позивача, оскільки пенсію було призначено задовго до їх прийняття.

Це не спростовує можливість застосування норм Закону №3668-VI по відношенню до осіб, щодо яких положення про обмеження виплати пенсії в максимальному розмірі встановлено іншими спеціальними Законами, які у встановленому порядку неконституційними не визнано.

У випадку ж застосування положень Закону України №3668-VI по відношенню до мене фактично зводяться нанівець наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає статті 17 Конституції України.

Щодо наявної колізії між Законом №2262-ХІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, та Законом №3668-VI у частині обмеження максимальним розміром моєї пенсії, то очевидно, що норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром і явно суперечать один одному.

З цього приводу також неодноразово висловлювалась правова позиція Верховного Суду України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, що допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права дійшла висновку, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, що був би найбільш сприятливим для особи.

Відтак, Закон України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 є спеціальним до спірних правовідносин і саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання, що не було здійснено відповідачем.

У контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані ці правовідносини, немає законних підстав для обмеження моєї пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність. Таким чином, я маю усі законні підстави для здійснення виплати належної мені пенсії без обмеження максимальним розміром.

Це стосується всіх складових для нарахування та виплати мені пенсії, включно з щорічною індексацією. Зокрема, сум індексації пенсії, передбачених Постановами Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та від 24 лютого 2023 р. № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році».

Кабінет Міністрів визначає виключно порядок індексації пенсії, а визначення розміру індексації пенсії та інших доходів громадян України проводиться виключно законами України.

Станом на момент належного здійснення перерахунку та виплати пенсії у зв`язку із проведенням індексації закон не містить чинної норми, яка б визначала розмір такого максимального обмеження. Норма про підвищення розміру пенсії у межах максимального розміру пенсії визначеного законом наявна лише у вищевказаній постанові КМУ №118 від 16.02.2022. Тоді як положення ч.7 ст.43 Закону України № 2262-ХІІ Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7- рп/2016 визнані такими, що не відповідають Конституції України, внаслідок чого втратили чинність.

Наявність в абз. 2 п. 10 постанови КМ України від 24.02.2023 № 168 положення про те, що «розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень», прямо суперечить положенням Законів України №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (ст. 18, ч. 2 ст19), № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» та Конституції України, в тому числі й тому, що порушує моє право на належний, гарантований державою, рівень пенсійного забезпечення, та як наслідок, призводить до додаткового обмеження максимального розміру моєї пенсії. Так, згідно протоколу перерахунку за моєю пенсійною справою №N/A5616-MBC від 1 березня 2023 року сума доплати після індексації базового ОСПН 2023 (30058,56*0,197=5921) також обмежена сумою 1500 грн.

Верховний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо заборони обмеження максимальним розміром пенсії особам, яким вона призначена відповідно до Закону №2262-ХІІ, зокрема у постановах від 09.02.21 у справі № 640/2500/18, від 10.09.21 у справі № 300/633/19, від 24.09.21 у справі № 370/2610/17, від 06.11.2018 року у справі № 522/3093/17.

Тобто, висновки Верховного Суду відповідно до вимог ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ч. 5 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів мали бути враховані пенсійним органом під час обчислення індексації і розміру пенсійної виплати з 01.03.2023.

Тому суд вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в частині обмеження відповідних виплат є протиправними внаслідок прямого та умисного порушення Законів України, оскільки вчинені всупереч приписам ч. 2 ст. 19 Конституції України і таким чином обмеження індексації та максимального розміру пенсії, призначеної згідно із Законом України №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч. 5 ст. 17 Конституції України.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

При вирішенні питання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, вказаною статтею КАС України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.

Разом з тим, на думку суду, в даному випадку підстави для встановлення (в порядку частини першої статті 382 КАС України) судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення відсутні, оскільки у суду немає обґрунтованих сумнівів щодо виконання відповідачем рішення у цій справі, а крім того, примусове виконання рішень суду у даній категорії справ забезпечується органами державної виконавчої служби.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області щодо відмови проводити виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» без обмеження пенсії максимальним розміром.

Зобов`язати відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області з 01.12.2019 року здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням усіх складових включно з індексацією, доплатами та надбавками, без обмеження пенсії максимальним розміром.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області щодо застосування з 01.03.2023 року обмеження ОСОБА_1 розміру збільшення перерахунку пенсії, передбаченого п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 р. № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», розміром 1500 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.03.2023 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) у розмірі 1,197 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» без обмеження розміру збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, максимальним (граничним) розміром 1500 грн., з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 13 листопада 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

Головуючий суддя Подлісна І.М.