Справа № 300/2298/23
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 300/2298/23 пров. № А/857/14547/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

судді-доповідача: Судова-Хомюк Н.М.,

суддів: Шинкар Т.І.,

Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 року у справі № 300/2298/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції - Панікар І.В.

час ухвалення рішення -не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі також ГУУПФ в Івано-Франківській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі також ГУУПФ в Полтавській області, відповідач 2) та просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 27.01.2023 за № 66;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату пенсії з 20.01.2023 відповідно до довідок, виданих ТОВ «Обьнефтеремонт» від 18.02.2022 № 042 та ТОВ «РН-Бурение» від 06.12.2019 № 426, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак на думку позивача, відповідачем 2 при призначенні пенсії не врахована заробітна плата за період з жовтня 2005 року по квітень 2006 року відповідно до довідки від 18.02.2022 № 042, виданої ТОВ «Обьнефтеремонт» та за період з березня 2015 року по грудень 2015 року згідно довідки від 06.12.2019 № 426, виданої ТОВ «РН-Бурение», оскільки довідки про заробітну плату не підтверджені первинними документами в установленому чинним законодавством порядку. Позивач вважає такі дії незаконними, оскільки у вищевказаних довідках вказано, що підставою їх видачі є особові рахунки та з нарахованих сум здійснено сплату страхових внесків у Пенсійний фонд згідно із законодавством російської федерації.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції неналежно встановив обставини справи, оскільки із заявою про перерахунок пенсії позивач звернувся до відповідача 1 та просив провести перерахунок та виплату його пенсії з 20.01.2023 року відповідно до довідок виданих ТзОВ «ОБЬНЕФТЕРЕМОНТ» від 18.02.2022 року №042 та ТзОВ «РН-БУРЕНИЕ» від 06.12.2019 року №426 з урахуванням раніше виплачених сум. Натомість відповідач 2 відмовив у такому перерахунку оскільки довідки не підтверджені відповідними документами, та російська федерація припинила свою участь у Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. Однак, те, що підставою у перерахунку пенсії по наданих довідках є не зарахування стажу роботи з жовтня 2005 по квітень 2006 у ТОВ «Обьнефтеремонт» та з березня по грудня 2015 у ТОВ «РН-Бурение» відповідач не зазначав. Звертає увагу суду на те, що із виписки з його пенсійної справи вказані періоди роботи зараховані до стажу, оскільки з даних виписок видно, що зараховано період роботи з 13.10.2005 по 13.06.2006 рік (0 років 6 місяців та 1 день),та з 06.03.2015 року по 07.12.2015 рік (0 років 9 місяців та 2 дні).

Щодо припинення Російської Федерації участі у Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, позивач звертає увагу суду на те, що на момент виникнення у нього трудових відносин з підприємствами російської федерації зазначена угода була чинною.

Вважає, що є безпідставними доводи відповідача 2 про те, що Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення припинив свою дію, оскільки така обставина не може мати наслідком позбавлення мене права на зарахування певного періоду роботи до трудового стажу, та як наслідок, позбавить мене конституційного права на соціальний захист.

Відповідач 1 та відповідач 2 подали відзиви на апеляційну скаргу у яких зазначили, що рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Звертає увагу суду на те, що з 01 січня 2023 року російська федерація в односторонньому порядку припинила участь в Угоді. Тому на осіб, які працювали в російській федерації після 01 січня 1992 року, не поширюються норми Угоди щодо врахування при призначенні/перерахунку пенсії стажу роботи та заробітку на її території. На час звернення Позивача із заявою про перерахунок пенсії в Україні не діяла Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 . Також звертає увагу на те, що оскільки довідка про заробітну плату № 042 від 18.02.2022 видана ТзОВ «Обьнефтеремонт» та довідка про заробітну плату № 426 від 06.12.2019 видана ТзОВ «РН-Бурение» не підтверджені первинними документами, а тому не можуть бути взяті до уваги при обчисленні розміру пенсії позивача.

Відтак, Головним управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за результатами розгляду заяви від 20,01.2023 та наданих до неї документів прийнято рішення № 66 від 27.01.2023 про відмову у перерахунку пенсії за віком з урахуванням заробітної плати за період з жовтня 2005 по квітень 2006 згідно довідки № 042 від 18.02.2022 виданої ТзОВ «Обьнефтеремонт» та довідки за період з березня 2015 по грудень 2015 згідно № 426 від 06.12.2019 виданої ТзОВ «РН-Бурение», оскільки .довідки про заробітну плату не підтверджені первинними документами в установленому чинним законодавством порядку.

Відповідачі просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно положень статті 311 КАС України.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 28.10.2021 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач, 20.01.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою, в якій просив про перерахунок пенсії відповідно до довідки від 18.02.2022 № 042, виданої ТОВ «Обьнефтеремонт» та довідки від 06.12.2019 № 426, виданої ТОВ «РН-Бурение».

Після опрацювання системою поданої заяви, згідно принципу екстериторіальності органом, що призначає пенсію визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 27.01.2023 року № 66 відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати, оскільки довідки про заробітну плату не підтверджені первинними документами в установленому чинним законодавством порядку.

В подальшому, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 03.02.2023 року № 0900-0204-8/5119 повідомлено ОСОБА_1 , що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії.

Вважаючи такі дії відповідачів неправомірними, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначив, що згідно даних форми РС-право, періоди роботи з жовтня 2005 по квітень 2006 у ТОВ «Обьнефтеремонт» та з березня по грудня 2015 у ТОВ «РН-Бурение» Головним управлінням Пенсійного фонду в Івано-Франківській області попередньо не зараховані до страхового стажу ОСОБА_1 ..

Суд дійшов до переконання, що проведення перерахунку та виплати пенсії відповідно до довідок, виданих ТОВ «Обьнефтеремонт» від 18.02.2022 № 042 та ТОВ «РН-Бурение» від 06.12.2019 № 426 на момент пред`явлення позову є передчасним, оскільки періоди роботи, які зазначені у вказаних довідках не зараховані до страхового стажу ОСОБА_1 , проте, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за період страхового стажу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що за умов коли відповідач фактично ухвалив рішення щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи з жовтня 2005 по квітень 2006 у ТОВ «Обьнефтеремонт» та з березня по грудня 2015 у ТОВ «РН-Бурение» і зазначений спір не вирішено в користь позивача, відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянтів, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на момент врегулювання спірних правовідносин.

Спеціальний Закон, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-ІV).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду регулює також Закон України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ).

Згідно із ч.1 ст.5 Закону №1058-ІV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону №1058-ІV, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (абзац 5 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV).

Частиною четвертою статті 42 Закону №1058-IV передбачено, що за бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Частиною 3 статті 44 Закону №1058-IV визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/118461.1 (далі - Порядок від 25.11.2005 № 22-1).

В ході розгляду адміністративної справи судом першої інстанції вірно встановлено, що 20.01.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою, в якій просив про перерахунок пенсії із урахуванням заробітної плати за період з жовтня 2005 по квітень 2006 та за період березень - грудень 2015 відповідно до довідки від 18.02.2022 № 042, виданої ТОВ «Обьнефтеремонт» та довідки від 06.12.2019 № 426, виданої ТОВ «РН-Бурение».

Матеріалами справи підтверджується, що довідка про заробітну плату від 18.02.2022 № 042, видана ТОВ «Обьнефтеремонт» на підставі відомостей особового рахунку за 2005-2006 роки, а довідка про заробітну плату від 06.12.2019 № 426, видана ТОВ «РН-Бурение» на підставі відомостей особового рахунку за 2015 рік.

Суд відхиляє покликання позивача на те, що відповідач відмовляючи в перерахунку пенсії відповідно до вищенаведених довідок, не зазначав про не зарахування періоду роботи, а із виписки його пенсійної справи вказані періоди роботи зараховані до його стажу, оскільки суд першої інстанції вірно встановив, що згідно даних форми РС-право, страховий стаж з урахуванням перетину періодів становить 33 роки 14 днів. Періоди роботи з жовтня 2005 по квітень 2006 у ТОВ «Обьнефтеремонт» та з березня по грудня 2015 у ТОВ «РН-Бурение» не зараховані до страхового стажу ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції вірно вказав про те, що проведення перерахунку та виплати пенсії відповідно до довідок, виданих ТОВ «Обьнефтеремонт» від 18.02.2022 № 042 та ТОВ «РН-Бурение» від 06.12.2019 № 426 на момент пред`явлення позову є передчасним, оскільки періоди роботи, які зазначені у вказаних довідках не зараховані до страхового стажу ОСОБА_1 , проте, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за період страхового стажу.

Окрім того, колегія суддів також звертає увагу на те, що саме по собі зарахування до страхового стажу періодів роботи на території російській федерації не може бути підставою для врахування заробітку, отриманого за вказаний період, без підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд російської федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати.

Із матеріалів справи вбачається, що довідки про заробітну плату № 042 від 18.02.2022 видана ТзОВ «Обьнефтеремонт» та № 426 від 06.12.2019 ТзОВ «РН-Бурение» які знаходяться на території російської федерації.

Відповідно до положень статті 4 Закону 1058 законодавство про пенсійне забезпечення базується, зокрема, на міжнародних договорах з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Підпунктом 2 пунктом 2.1 розділу II передбачено, що особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.

Частиною другою статті 4 Закону №1058-ІV передбачено, що якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода), пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно до статті 9 Угоди від 15.04.1994 питання пенсійного забезпечення працівників і членів їхніх сімей регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав- учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року або (і) двосторонніми угодами.

Згідно з положеннями статті 4 Угоди Угода від 15.04.1994 кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та іціні неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами. У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

З 01 січня 2023 року російська федерація в односторонньому порядку припинила участь в Угоді. Тому на осіб, які працювали в російській федерації після 01 січня 1992 року, не поширюються норми Угоди щодо врахування при призначенні/перерахунку пенсії стажу роботи та заробітку на її території.

На час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії в Україні не діяла Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 22 Закону №1058 відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду серед іншого для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відтак, слід дійти висновку, що відповідач правомірно відмовив в перерахунку пенсії з врахуванням заробітної плати відповідно до довідок, оскільки довідка про заробітну плату № 042 від 18.02.2022 видана ТзОВ «Обьнефтеремонт» та довідка про заробітну плату № 426 від 06.12.2019 видана ТзОВ «РН-Бурение» не підтверджені первинними документами, а тому не можуть бути взяті до уваги при обчисленні розміру пенсії позивача.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії , параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні Петриченко проти України (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянтів та доводів, викладених у апеляційних скаргах, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано повністю задовольнив позовні вимоги, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 року у справі № 300/2298/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. І. Шинкар
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 17 листопада 2023 року