Справа № 580/8507/23
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2023-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2023 року справа № 580/8507/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

15.09.2023 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач), в якому позивач просить:

скасувати рішення відповідача від 06.06.2023 та визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови здійснити поновлення та виплату пенсії позивачу за вислугу років з 06.06.2022 на підставі поданих документів;

зобов`язати відповідача оформити пенсійну справу позивачу на підставі поданої 06.06.2022 разом із заявою про поновлення пенсії документів та поновити виплату позивачу пенсії за вислугу років з 06.06.2022.

В обґрунтування позивач вказує, що з 01.09.2013 Головним управлінням ПФУ в Черкаській області позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону №2262, як пенсіонеру податкової міліції, яку він отримував до 31.03.2014. З 16.04.2014 позивач перевів пенсійну справу та отримував пенсію в АР Крим.

Разом з тим, в даний час позивач проживає в Україні, зареєстрований в м. Черкаси та має намір відновити нарахування та виплату пенсії на підставі копій документів, які у позивача є в наявності, оскільки його пенсійну справу з Центру фінансового забезпечення МВД по Республіці Крим позивачу не повернули, а на запит про витребування пенсійної справи з Автономної Республіки Крим у зв`язку зі зміною місця проживання, відповіді отримано не було.

Позивач вказав, звернувся із заявою про поновлення пенсії до якої додав перелік документів необхідних для поновлення пенсії, однак поновлення виплати пенсії не відбулось посилаючись на відсутність особової справи.

Рішенням суду у справі №580/2909/22 зобов`язано відповідача оформити пенсійну справу позивача на підставі заяви про поновлення виплати раніше призначеної пенсії та повторно розглянути заяву і у порядку, строк і спосіб, визначені законодавством, прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині судового рішення.

Однак, на виконання вказаного судового рішення, відповідач повторно прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю даних про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання.

Позивач вказав, що виплата позивачу призначеної раніше пенсії не може ставитись у залежність від зазначених обставин, а набуте право на пенсію не може бути скасоване чи звужене.

Ухвалою суду від 20.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами.

У встановлений судом строк відповідач відзив не позов не подав.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

Позивач проходив службу у податковій міліції, наказом Головного управління ДПС у Черкаській області від 22.07.2013 №83-о-пм позивача звільнено з посади та податкової міліції.

02.08.2013 Головним управлінням Міндоходів у Черкаській області направлено до Головного управління ПФУ у Черкаській області (вх. від 05.08.2013) матеріали позивача для вирішення питання про призначення йому пенсії.

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 12.10.2013, позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до Акта огляду МСЕК серії 10 ААБ №348568, позивачу з 11.12.2013 встановлено ІІ групу інвалідності.

У зв`язку із переїздом позивача на нове місце проживання ( АДРЕСА_1 ), відповідачем, на заяву позивача, надано пенсійну справу особисто на руки для доставки її до Головного управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим для поновлення виплати пенсії за новим місцем проживання. Пенсійну справу № позивач 16.04.2014 отримав особисто.

30.12.2021 позивачем подано заяву до відповідача про запит його пенсійної справи з Головного управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим у зв`язку зі зміною місця проживання: АДРЕСА_2 .

Для вирішення питання продовження виплати пенсії за новим місцем проживання відповідач 05.01.2022 (вих.№2300-0201-8/352) та повторно 27.01.2022 (вих.№2300-0201-8/5574) направив запит про направлення пенсійної справи та атестату про припинення виплати пенсії за попереднім місцем отримання пенсії в Пенсійний фонд російської федерації.

25.01.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування пенсії, за наслідками розгляду якої рішенням від 04.02.2022 №61 відмовлено позивачу у призначенні пенсії по інвалідності, зазначивши, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №2262-ХІІ не через уповноважений структурний підрозділ Державної податкової служби України, у зв`язку із чим керуючись ст.18 Закону №2262 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із порушенням порядку подання документів для призначення пенсії.

06.06.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою від 01.06.2023 про поновлення виплати раніше призначеної пенсії за вислугу років.

До заяви позивачем додано: паспорт та РНОКПП; трудову книжку; наказ на звільнення; пенсійне посвідчення; довідка МСЕК; супровідний лист від 02.08.2013; супровідний лист від 16.10.2013; грошовий атестат №9; заява від 30.12.2021; лист ГУ ПФУ в Черкаській області від 05.01.2022; відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податку з 3 кварталу 2011 року по 3 квартал 2013 року та з 3 кварталу 2013 року по 4 квартал 2014 року станом на 20.05.2022; свідоцтво про народження ОСОБА_2 ; дві фотокартки 3х4.

22.06.2022 відповідач листом №3041-3018/К-03/8-2300/22 повідомив позивача, що станом на 22.06.2022 пенсійна справа на адресу Головного управління ПФУ у Черкаській області не надходила, у зв`язку із чим підстав для поновлення пенсії немає.

За наслідками оскарження вказаної вимоги, рішенням Черкаського оружного адміністративного суду від 29.09.2022 у справі №580/2909/22, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2023, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у поновленні та виплаті ОСОБА_1 пенсії за вислугою років відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області №61 від 04.02.2022.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області оформити пенсійну справу ОСОБА_1 на підставі заяви від 01.06.2022 (вх. від 06.06.2022) про поновлення виплати раніше призначеної пенсії за вислугою років відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ з доданими документами та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.06.2022 (вх. від 06.06.2022) про поновлення виплати раніше призначеної пенсії за вислугою років відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ з доданими документами та у порядку, строк і спосіб, визначені законодавством, прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині судового рішення.

Заявою від 16.02.2023 (вх. від 17.02.2023) позивач звернувся до відповідача, в якій просив відповідно до рішення суду оформити пенсійну справу, повторно розглянути заяву про поновлення виплати пенсії з доданими документами та у порядку, строк і спосіб, визначені законодавством, прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині судового рішення.

06.06.2023 відповідач прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Підставою прийняття спірного рішення зазначено, що

Для поновлення виплати пенсії за новим місце проживання необхідні документи, на підставі яких призначено пенсію, та які містять інформацію про припинення виплавати пенсії за попереднім місцем проживання.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Надаючи оцінку спірному рішення, суд врахував таке.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п. «б» ч.1 ст.1-2 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ) право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту;

Умови призначення пенсій за вислугу років визначено ст.12 Закону №2262-ХІІ.

Відповідно до ст. 48 Закону №2262-ХІІ, заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, зазначені в частині першій цієї статті.

Особа, яка звернулася за призначенням пенсії, пред`являє паспорт або інший документ, що засвідчує особу.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджений Постанова правління Пенсійного фонду України 30 січня 2007 року №3-1 (далі Порядок №3-1) (у редакції станом на час звернення із заявою про поновлення пенсії 06.06.2022).

Згідно з п.п.4, 6 Порядку №3-1, заява про поновлення виплати раніше призначеної пенсії подається пенсіонером, або його законним представником особисто до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання.

Заява про запит пенсійної справи за новим місцем проживання подається пенсіонером до органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання.

Днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.

У разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу) роз`яснюється, які документи необхідно надати додатково. При поданні документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою.

Відповідно до п.7 Порядку №3-1 для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подаються такі документи: заява про призначення пенсії (додаток 1); грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення, і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби; військово-медичні документи про стан здоров`я звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію); документи про страховий стаж (при призначенні пенсії згідно з пунктом "б" статті 12 Закону; довідка МСЕК про визнання особи інвалідом; копія документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); довідка ВАТ "Ощадбанк" або інший документ, що підтверджує відкриття рахунку, назву та номер відділення ВАТ "Ощадбанк"; копія паспорта.

Згідно п. 14, 23 Порядку №3-1, орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів.

Аналіз вказаних положень вказує на те, що у разі призначення особі пенсії відповідно до Закону №2262 та припинення її виплати у подальшому з підстав визначених законом, наступне поновлення раніше призначеної пенсії відбувається за заявою пенсіонера, що подається, у відповідності до п.4 Порядку №3-1, до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання.

Як установлено судом, відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 12.10.2013, позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262.

З 01.04.2014 виплату пенсії припинено, у зв`язку із переїздом позивача на нове місце проживання ( АДРЕСА_1 ).

06.06.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії за вислугу років. До заяви позивачем додано: паспорт та РНОКПП; трудову книжку; наказ на звільнення; пенсійне посвідчення; довідка МСЕК; супровідний лист від 02.08.2013; супровідний лист від 16.10.2013; грошовий атестат №9; заява від 30.12.2021; лист ГУ ПФУ в Черкаській області від 05.01.2022; відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податку з 3 кварталу 2011 року по 3 квартал 2013 року та з 3 кварталу 2013 року по 4 квартал 2014 року станом на 20.05.2022; свідоцтво про народження ОСОБА_2 ; дві фотокартки 3х4.

Вказані обставини у взаємозв`язку із аналізом вимог Порядку №3-1 вказують на те, що відповідач отримавши від позивача заяву від 01.06.2022 (вх. від 06.06.2022р.) про поновлення виплати пенсії та перелік документів мав розглянути питання про відновлення виплати раніше призначеної пенсії або ж у разі відсутності необхідних документів, роз`яснити які документи необхідно надати додатково. Натомість відповідач не надав оцінку поданих позивачем комплекту документів за критеріями їх повноти та відповідності для вирішення питання щодо можливості поновлення раніше призначеної пенсії, не роз`яснив заявнику, які документи необхідно надати додатково, у разі якщо поданий пакет документів є неповним. При цьому, що перелік документів, наданих позивачем до заяви 01.06.2022 (вх. від 06.06.2022) про поновлення виплати пенсії загалом відповідає переліку документів необхідних для призначення пенсії, перелік яких визначено п.7 Порядку №3-1.

Отже, у відповідача були відсутні підстави для відмови у поновлені виплати позивачу пенсії.

Стосовно доводів спірного рішення про відсутність документу про припинення виплати пенсії за місцем попереднього отримання пенсії, суд зазначає таке.

Так, відповідно до абз.3 п.5 Порядку №3-1 (у редакції станом на час прийняття спірного рішення 06.06.2023) громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримали громадянства Російської Федерації та не одержують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, для поновлення виплати пенсії до наявних документів додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта. Орган, що призначає пенсію, здійснює поновлення виплати пенсії цим особам після надходження на запит пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення Російської Федерації.

Суд врахував, що вказана норма регулює питання поновлення пенсії громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя.

Разом з тим, місцем проживання позивача є АДРЕСА_2 , що підтверджується копією його паспорта серії НОМЕР_2 .

Крім того, особливістю цієї справи є те, що з одного боку, пенсійний орган формально дотримується положень Порядку №3-1 згідно якого для поновлення виплати пенсії необхідно щоб від пенсійних органів російської федерації надійшла пенсійна справа та довідка про припинення виплати пенсії, водночас, є очевидним, що через воєнні дії одержати документи з Російської Федерації є неможливим.

Так, на підставні Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, яким введено на території України воєнний стан, у зв`язку військовою агресією Російської Федерації проти України, починаючи з 24.02.2022.

Листування із російською федерацією зупинено, що підтверджується офіційним повідомленням АТ «Укрпошта» на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Отже, наразі повернення пенсійної справи позивача в Україну неможливе, а тому її відсутність пов`язана з форс-мажорною обставиною війною.

Крім того, відповідно до позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 22.09.2021 у справі №308/3864/17, відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення.

Отже, позбавлення можливості направлення відповідного запиту про витребування пенсійної справи позивача не може слугувати підставою для відмови у поновленні пенсії.

Право на поновлення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин та, відповідно, відсутність чи неможливість витребування пенсійної справи й отримання атестату про припинення виплати пенсії органами пенсійного фонду російської федерації.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ, організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

На реалізацію закріплених Конституцією України основних соціальних гарантій, прийнятий Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», відповідно до статті 17 якого, основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень.

Таким чином Конституція України закон прямої дії, який має найвищу юридичну силу, гарантує отримання пенсії та інших видів соціальної допомоги. Не поновлення виплати пенсії позивачу є безумовним порушенням його конституційних прав, закріплених не тільки в статті 46, але і в статтях 27, 48 про право на життя та на достатній життєвий рівень, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Тому спірне рішення відповідача від 06.06.2023, яким відповідачу відмовлено у поновленні виплати пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги поновити виплату позивачу пенсії за вислугу років з 06.06.2022, суд зазначає таке.

В пункті 9 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003, вказано: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)".

У пункті 2.3 рішення Конституційного Суду України від 11.10.2018 року у справі № 7-р/2018 цим судом зроблено висновок, що «...В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Конституційний Суд України вважає, що принцип юридичної визначеності як один із елементів верховенства права не виключає визнання за органом публічної влади певних дискреційних повноважень у прийнятті рішень, однак у такому випадку має існувати механізм запобігання зловживанню ними. Згідно з юридичною позицією Конституційного Суду України «цей механізм повинен забезпечувати, з одного боку, захист особи від свавільного втручання органів державної влади у її права і свободи, а з другого - наявність можливості у особи передбачати дії цих органів» (абзац третій підпункту 2.4 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 8 червня 2016 року № 3-рп/2016).

У Доповіді «Верховенство права», схваленій Європейською Комісією «За демократію через право» на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25-26 березня 2011 року) (CDL-AD(2011)003rev), до елементів верховенства права віднесено, зокрема, юридичну визначеність та заборону свавілля (пункт 41).

У пункті 45 Доповіді зазначено, що потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватись дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними; у цьому контексті закон, яким надаються дискреційні повноваження певному державному органові, повинен вказати чітко і зрозуміло на обсяг такої дискреції; не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади; отже, закон повинен вказати на обсяг будь-якої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій влади.

Щодо заборони свавілля у пункті 52 Доповіді вказано таке: хоча дискреційні повноваження є необхідними для здійснення всього діапазону владних функцій у сучасних складних суспільствах, ці повноваження не мають здійснюватись у свавільний спосіб; їх здійснення у такий спосіб уможливлює ухвалення суттєво несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень, що є несумісним із поняттям верховенства права.

Отже, наведені юридичні позиції Конституційного Суду України, відповідні положення Доповіді дають підстави стверджувати, що конституційний принцип верховенства права вимагає законодавчого закріплення механізму запобігання свавільному втручанню органів публічної влади при здійсненні ними дискреційних повноважень у права і свободи особи».

У постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 461/2579/17 викладено правові позиції про те, що «Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Таким чином, дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом».

Враховуючи, що право позивача на отримання пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ не заперечується і позивач вже отримував таку пенсію, суд дійшов висновку, що вирішення питання поновлення пенсії у даному випадку не є дискреційним повноваженням Пенсійного органу.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 3 ст.245 КАС України визначено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача поновити позивачу виплату пенсії на підставі Закону №2262-ХІІ.

Визначаючись з приводу того, з якого часу позивачу слід поновити виплату пенсії, суд зазначає наступне.

Підп.3 п.5 розділу 4 Порядку №3-1 обумовлено, що поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви з усіма необхідними документами.

Оскільки заява позивача від 01.06.2022 отримана (прийнята) відповідачем 06.06.2022, то пенсія йому має бути поновлена з 06.06.2022.

Щодо позовної вимоги зобов`язати відповідача оформити пенсійну справу позивачу на підставі поданих 06.06.2022 разом із заявою про поновлення пенсії документів, суд зазначає, що рішенням Черкаського оружного адміністративного суду від 29.09.2022 у справі №580/2909/22, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області оформити пенсійну справу ОСОБА_1 на підставі заяви від 01.06.2022 (вх. від 06.06.2022) про поновлення виплати раніше призначеної пенсії.

Отже, відсутні підстави для повторного зобов`язання відповідача оформити пенсійну справу, а тому у цій частині позовні вимоги є необґрунтованими.

Тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і не надав доказів понесених судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись ст.ст.6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області від 06.06.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) виплату пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 06.06.2022.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ