Справа № 9901/532/19
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

15 листопада 2023 року

м. Київ

справа №9901/532/19

адміністративне провадження № П/9901/532/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Дашутіна І.В.,

суддів: Єресько Л.О., Жука А.В., Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

за участю секретаря судового засідання Кліменко Д.І.

учасників справи:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Леошка Д.Д.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ОПИСОВА ЧАСТИНА:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяви і клопотання учасників справи та інші процесуальні дії у справі:

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, відповідач) та просила визнати протиправними дії ВККС щодо відмови у проведенні повторного кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 на виконання рішення ВККС № 71/ко-16 від 18 березня 2016 року та зобов`язати ВККС провести її повторне кваліфікаційне оцінювання на виконання зазначеного рішення.

1.1 Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 березня 2016 року рішенням ВККС №71/ко-16 позивачку визнано такою, що не підтвердила можливість здійснювати правосуддя у відповідному суді, відсторонено від здійснення правосуддя та направлено до Національної школи суддів України для проходження підготовки. Цим же рішенням встановлено провести повторне кваліфікаційне оцінювання позивачки відповідно до абзацу 2 пункту 5.10 Порядку кваліфікаційного оцінювання від 2015 року. 24 серпня 2019 року позивачка, після проходження підготовки у Національній школі суддів України, звернулась до відповідача із заявою про проведення повторного кваліфікаційного оцінювання на виконання рішення ВККС України № 71/ко-16 від 18 березня 2016 року. 10 вересня 2019 року ВККС листом № 21-4971/19 відмовила в проведенні повторного кваліфікаційного оцінювання, з тих підстав, що рішенням ВККС від 23 травня 2018 року ОСОБА_1 визнано такою, що не відповідає займаній посаді. Однак, як зазначає позивачка, з огляду на положення пункту 21 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон № 1402 -VIII) оцінювання позивачки мало бути завершено за правилами Порядку кваліфікаційного оцінювання від 2015 року, що і було визначено у рішенні ВККС № 71/ко-16 від 18 березня 2016 року. Уважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

2. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 жовтня 2019 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів Верховного Суду: Дашутін І.В. (суддя-доповідач), Єресько Л.О., Жук А.В., Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.

3. Ухвалою Верховного Суду від 11 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі №9901/532/19 та прийнято рішення про здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження колегією суддів у складі п`яти суддів.

4. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому ВККС заперечує проти адміністративного позову та просить відмовити у його задоволенні. Зазначає, зокрема, що прийняття відповідачем рішення від 18 березня 2016 року №71/ко-16 про визнання позивачки такою, що не підтвердила можливості здійснювати правосуддя у відповідному суді, свідчить про завершення розпочатої щодо неї процедури кваліфікаційного оцінювання за правилами, передбаченими пунктом 21 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII. Указує, що відносно позивачки також було проведено кваліфікаційне оцінювання в межах Закону №1402-VIII, проти якого остання не заперечувала, за наслідками якого її було визнано такою, що не відповідає займаній посаді та вирішено внести до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) подання з рекомендацією про її звільнення з посади судді Черкаського окружного адміністративного суду. До того ж наголошує на закінченні строків проведення первинного кваліфікаційного оцінювання, яке проводилось щодо позивачки до набрання чинності Законом №1402-VIII, що виключає можливість застосування щодо неї положень пункту 21 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

5. У відповіді на відзив ОСОБА_1 виклала доводи, аналогічні доводам позовної заяви. Зазначила, що ВККС зобов`язана завершити розпочату щодо неї процедуру кваліфікаційного оцінювання щодо можливості здійснення правосуддя у відповідному суді з огляду на вимоги пункту 21 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, Порядку від 21 жовтня 2015 року № 67/зп-15 та абзацу 6 рішення Комісії від 18 березня 2016 року №71/ко-16. Однак ВККС, усупереч вимогам Закону, зазначену процедуру не завершила, не провела повторного оцінювання позивачки та безпідставного відмовила їй у вчиненні таких дій.

6. Ухвалою Верховного Суду від 11 травня 2021 року клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено провадження в адміністративній справі № 9901/532/19 до відновлення функціональної діяльності ВККС.

7. Ухвалою Верховного Суду від 24 серпня 2023 року поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

8. У додаткових поясненнях ОСОБА_2 , посилаючись на Закон № 1402-VIII, зазначала про наявність у ВККС зобов`язання щодо завершення процедури кваліфікаційного оцінювання, розпочатого до набрання чинності цим Законом, за правилами, які діяли на день початку такого кваліфікаційного оцінювання. Натомість відповідачем указаний обов`язок виконаний не був. Водночас покликалася на те, що процедура кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді є іншою процедурою, тому її проходження не свідчить про завершення розпочатого кваліфікаційного оцінювання щодо неї.

9. У судовому засіданні 15.11.2023 позивачка та представник відповідача підтримали свої доводи, вимоги і заперечення, викладені в позовній заяві та відзиві на неї.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Обставини, встановлені судом з посиланням на докази

Норми права, мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи та висновки суду за наслідками розгляду справи:

10. Указом Президента України від 01 серпня 2007 року № 676/2007 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Черкаського окружного адміністративного суду строком на п`ять років.

11. Рішенням ВККС від 28 січня 2016 року №7/зп-16 вирішено провести протягом лютого-березня 2016 року первинне кваліфікаційне оцінювання суддів, які подали до Комісії заяви про обрання суддею безстроково, у тому числі і відносно судді Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 (т.1 а. с. 4-5).

12. Рішенням ВККС від 18 березня 2016 року №71/ко-16 позивачку визнано такою, що не підтвердила можливість здійснювати правосуддя, відсторонено від здійснення правосуддя до проходження нею повторного кваліфікаційного оцінювання, направлено до Національної школи суддів України для проходження перепідготовки, а також вирішено провести повторне кваліфікаційне оцінювання позивачки відповідно до абзацу 2 пункту 5.10 Порядку та методології кваліфікаційного оцінювання судді (т.1 а. с. 6-8).

13. 05 серпня 2016 року Національною школою суддів України було затверджено звіт за результатами проходження курсу навчання для підвищення кваліфікації суддею Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 , яким установлено, що позивач успішно виконала індивідуальну навчальну програму для підвищення кваліфікації суддів, які тимчасово відсторонені від здійснення правосуддя (т.1 а. с. 9-21).

14. 24 серпня 2019 року позивачка звернулась до ВККС із заявою про проведення повторного кваліфікаційного оцінювання на виконання рішення ВККС №71/ко-16 від 18 березня 2016 року(т.1 а с. 22-29).

15. Рішенням ВККС №106/зп-17 від 20 жовтня 2017 року, зокрема, призначено кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді за списком згідно з додатком 1, до якого увійшла і позивачка (т.1 а. с. 64-68).

16. 23 травня 2018 року рішенням ВККС №786/ко-18 визначено, що суддя Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 за результатами кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді набрала 625 балів. Визнано суддю Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 такою, що не відповідає займаній посаді. Вирішено внести до ВРП подання з рекомендацією про звільнення з посади судді Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 .

17. 10 вересня 2019 року ВККС листом №21-4971-19 повідомила позивачку, що відповідачем завершено проведення первинного кваліфікаційного оцінювання позивача та 23 травня 2018 року ВККС прийнято рішення, яким ОСОБА_1 визнано такою, що не відповідає займаній посаді (а. с. 30).

18. 06 лютого 2020 року рішенням ВРП № 319/о/15-20 відмовлено у задоволенні подання ВККС про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Черкаського окружного адміністративного суду на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України (т. 1 а. с. 209-215).

19. Згідно із частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

20. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

21. У рішенні від 20 червня 2019 року № 6-р/2019 Конституційний Суд України (Велика палата) наголосив на тому, що імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Здійснення державної влади на засадах її функціонального поділу на законодавчу, виконавчу та судову завдяки визначеній Основним Законом України системі стримувань і противаг забезпечує стабільність конституційного ладу, запобігає узурпації державної влади (абзаци перший, другий пункту 5 мотивувальної частини зазначеного рішення)

22. Законом України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» (далі - Закон № 192-VIII) викладено в новій редакції Закон України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI) та запроваджено процедуру первинного кваліфікаційного оцінювання суддів для підтвердження їх здатності відправляти правосуддя.

23. Відповідно до абзацу першого пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 192-VIII ВККС забезпечує проведення первинного кваліфікаційного оцінювання суддів з метою прийняття рішень щодо можливості здійснення ними правосуддя у відповідних судах.

24. Водночас згідно з пунктом 40 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VІІІ положення цього Закону застосовуються з урахуванням норм розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

25. Підпунктом 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України визначено, що з дня набрання чинності Законом № 1401-VIII відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом № 1401-VIII, має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади. Порядок та вичерпні підстави оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання встановлюються законом.

26. Пунктом 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII визначено, що відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом № 1401-VIII, оцінюється колегіями ВККС у порядку, визначеному цим Законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням ВРП на підставі подання відповідної колегії ВККС.

27. Поряд із цим відповідно до пункту 21 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII Комісія завершує процедури кваліфікаційного оцінювання, розпочаті до набрання чинності цим Законом, за правилами, які діяли на день початку такого кваліфікаційного оцінювання.

28. Рішенням Комісії від 28 січня 2016 року № 7/зп-16 призначено первинне кваліфікаційне оцінювання суддів, яке підлягало проведенню протягом лютого -березня 2016 року, зокрема, судді Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_1.

29. Відповідно до частин першої, другої статті 85 Закону № 2453-VI кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складення суддею іспиту; 2) дослідження суддівського досьє та проведення співбесіди.

30. ВККС рішенням від 21 жовтня 2015 року № 67/зп-15 затвердила Порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання судді, а рішенням від 26 жовтня 2015 року № 70/зп-15 - Положення про порядок складення іспиту та методику його оцінювання під час кваліфікаційного оцінювання судді.

31. Згідно з абзацом 6 пункту 6 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 192-VIII, якщо за результатами первинного кваліфікаційного оцінювання можливість здійснення суддею правосуддя у відповідному суді не підтверджена, він відстороняється від здійснення правосуддя та направляється для перепідготовки до Національної школи суддів України із подальшим проведенням повторного кваліфікаційного оцінювання.

32. Рішенням Комісії від 18 березня 2016 року № 71/ко-16, прийнятим за результатами первинного кваліфікаційного оцінювання, суддю ОСОБА_1 визнано такою, що не підтвердила здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, відсторонено її від здійснення правосуддя до проходження нею повторного кваліфікаційного оцінювання та направлено до Національної школи суддів України для проходження перепідготовки, яку було завершено нею 05 серпня 2016 року.

33. 12 вересня 2016 року ВККС рішенням № 68/зп-16 призначила проведення протягом листопада 2016 року повторного кваліфікаційного оцінювання 12 суддів, у тому числі й ОСОБА_1 .

34. 30 вересня 2016 року набрали чинності закони № 1401-VIII та № 1402-VIII, у зв`язку із цим набрало чинності правило, передбачене підпунктом 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, за яким з дати набрання чинності Законом № 1401-VIII має бути оцінена у визначеному законом порядку відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності указаним Законом.

35. Пунктом 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII визначено, що відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом № 1401-VIII, оцінюється колегіями ВККС у порядку, визначеному цим Законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням ВРП на підставі подання відповідної колегії ВККС.

36. При цьому відповідно до пункту 21 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII Комісія завершує процедури кваліфікаційного оцінювання, розпочаті до набрання чинності цим Законом, за правилами, які діяли на день початку такого кваліфікаційного оцінювання.

37. ВККС рішенням від 15 листопада 2016 року № 154/зп-16 перенесла проведення повторного кваліфікаційного оцінювання суддів, призначеного рішенням ВККС від 12 вересня 2016 року № 68/зп-16, з листопада на грудень 2016 року, а рішенням від 22 грудня 2016 року №195/зп-16 перенесла проведення повторного кваліфікаційного оцінювання суддів на невизначений термін.

38. У подальшому ВККС рішенням від 20 жовтня 2017 року № 106/зп-17 призначила кваліфікаційне оцінювання 999 суддів місцевих та апеляційних суддів на відповідність займаній посаді, зокрема судді Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 .

39. Рішенням Комісії від 29 березня 2018 року № 63/зп-18 затверджено результати першого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді «Іспит», складеного 02 березня 2018 року, зокрема, судді Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 , яку допущено до другого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє та проведення співбесіди».

40. Комісією 23 травня 2018 року проведено співбесіду із суддею, під час якої обговорено питання щодо показників за критеріями компетентності, професійної етики та доброчесності, які виникли під час дослідження суддівського досьє.

41. ВККС рішенням від 23 травня 2018 року № 86/ко-18 визначила, що суддя Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 за результатами кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді набрала 625 балів; визначила суддю Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 такою, що не відповідає займаній посаді; внесла до ВРП подання з рекомендацією про звільнення з посади судді Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 ..

42. Однак процедуру кваліфікаційного оцінювання щодо судді ОСОБА_1 було розпочато до набрання чинності Законом № 1402-VIII (30 вересня 2016 року) та не завершено, зокрема, після проходження нею перепідготовки в Національній школі суддів України, Комісія не провела щодо неї повторне кваліфікаційне оцінювання в межах первинного оцінювання як окремий етап первинного оцінювання, тому з урахуванням вимог пункту 21 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону процедура кваліфікаційного оцінювання підлягає завершенню за правилами, які діяли на день початку такого оцінювання.

43. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладено у постанові від 08 червня 2022 року у справі №9901/932/18.

44. Отже, колегія суддів зазначає, що викладені обставини свідчать про протиправну бездіяльність відповідача щодо розгляду питання про проведення повторного кваліфікаційного оцінювання відповідно до вимог пункту 6 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 192-VIII, пункту 21 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, та дають підстави для висновку про порушення прав позивачки.

45. Водночас Верховний Суд, надаючи оцінку позовній вимозі про визнання протиправними дій ВККС щодо відмови у проведенні повторного кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 на виконання рішення ВККС України № 71/ко-16 від 18 березня 2016 року, зазначає таке.

46. Так, позивачка, обґрунтовуючи цю вимогу, вказує на те, що листом ВККС від 10 вересня 2019 року № 21-4971/19 їй відмовлено у проведенні повторного кваліфікаційного оцінювання.

47. Зі змісту зазначеного листа убачається, що позивачку було поінформовано про те, що рішенням Комісії від 18 березня 2016 року за результатами первинного кваліфікаційного оцінювання суддю Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 визнано такою, що не підтвердила можливості здійснювати правосуддя у відповідному суді, що вказує на завершення проведення первинного оцінювання зазначеної судді. Крім того у листі зазначено, що рішенням Комісії від 23 травня 2018 року за результатами кваліфікаційного оцінювання суддю ОСОБА_1 визнано такою, що не відповідає займаній посаді.

48. Однак згідно зі статтею 101 Закону України № 1402-VIII (у відповідній редакції) рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у пленарному складі ухвалюється більшістю від установленого цим Законом складу Комісії. Голосування проводиться за відсутності особи, щодо якої вирішується питання, та інших осіб, які не є членами Комісії.

49. Рішення палати Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ухвалюється більшістю від складу палати з урахуванням членів іншої палати в разі їх залучення до участі в розгляді відповідного питання.

50. Рішення колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ухвалюється більшістю голосів.

51. Палати та колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ухвалюють свої рішення від імені Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, зазначаючи склад палати чи колегії, який розглядав конкретну справу.

52. Рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, палат та колегій Комісії викладаються у письмовій формі. У рішенні зазначаються дата і місце ухвалення рішення, склад Комісії (палати, колегії), питання, що розглядалося, мотиви ухваленого рішення.

53. Рішення підписується головуючим і членами Комісії (палати, колегії), які брали участь у його ухваленні.

54. Рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України можуть бути оскаржені до суду з підстав, установлених цим Законом.

55. Також відповідно до підпункту 4.13.1 пункту 4.13 Регламенту ВККС, затвердженого рішенням Комісії від 13 жовтня 2016 року № 81 /зп-16 (далі - Регламент) результатом вирішення питань діяльності Комісії, віднесених Законом до її компетенції, а також вирішення питань організаційної діяльності Комісії та секретаріату є рішення.

56. У підпункті 4.13.2 пункту 4.13 Регламенту закріплено, що розгляд справи у Комісії закінчується ухваленням рішення.

57. Підпунктом 4.13.6 пункту 4.13 Регламенту передбачено, що рішення Комісії, палат та колегій викладаються у письмовій формі. У рішенні зазначаються дата і місце ухвалення рішення, склад Комісії (палати, колегії), питання, що розглядалося, мотиви ухваленого рішення.

58. Рішення підписується головуючим і членами Комісії (палати, колегії), які брали участь у його ухваленні.

59. Рішення складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин (підпункт 4.13.7 пункту 4.13 Регламенту).

60. Відтак, на переконання колегії суддів, спірний лист ВККС, на який покликається позивачка в обґрунтування своїх вимог, не є рішенням в розумінні вищезазначених норм права та не створює жодних правових наслідків для позивачки.

61. З огляду на викладене, Верховний Суд уважає, що позивачка, заявляючи позовну вимогу про визнання протиправними дій ВККС щодо відмови у проведенні повторного кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 на виконання рішення ВККС № 71/ко-16 від 18 березня 2016 року, обрала неналежний спосіб захисту, тому колегія суддів не убачає підстав для її задоволення.

62. Поряд із цим, вирішуючи позовну вимогу ОСОБА_1 про зобов`язання ВККС провести повторне кваліфікаційне оцінювання на виконання рішення ВККС № 71/ко-16 від 18 березня 2016 року, Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за певних обставин.

63. Ураховуючи викладене, повноваження Комісії стосовно кваліфікаційного оцінювання судді є дискреційними та виключною компетенцією її як уповноваженого органу, який на постійній основі діє у вітчизняній системі судоустрою. При цьому оцінювання відбувається з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за встановленими законом критеріями, до яких належать компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо), професійна етика, доброчесність. Рішення приймається за внутрішнім переконанням членів Комісії.

64. Таким чином, жоден інший суб`єкт чи орган, у тому числі й суд, не може втручатися у здійснення суб`єктом владних повноважень своєї компетенції, зокрема компетенції Комісії щодо оцінювання кандидатів на посаду судді в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів.

65. Водночас, обираючи належний і ефективний спосіб захисту порушеного права, колегія суддів звертає увагу, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

66. При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

67. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

68. Таким чином, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

69. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

70. Відповідно до частини четвертої статті 266 КАС України, Верховний Суд за наслідками розгляду адміністративних справ, визначених частиною другою цієї статті, може:

1) визнати акт Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України протиправним та нечинним повністю або в окремій його частині;

2) визнати дії чи бездіяльність Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України протиправними, зобов`язати Верховну Раду України, Президента України, Вищу раду правосуддя, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України вчинити певні дії;

3) застосувати інші наслідки протиправності таких рішень, дій чи бездіяльності, визначені статтею 245 цього Кодексу.

71. Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

72. За такого правового регулювання та встановлених обставин, часткове задоволення позову шляхом визнання протиправною бездіяльності ВККС щодо розгляду питання про проведення повторного оцінювання відповідно до вимог пункту 6 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 192-VIII, пункту 21 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII та зобов`язання ВККС розглянути зазначене питання буде належним способом захисту прав позивачки.

73. Крім того, приймаючи таке рішення колегія суддів ураховує і ту обставину, що на час розгляду справи процедура кваліфікаційного оцінювання на відповідність позивачки займаній посаді також завершена не була, оскільки рішенням ВРП № 319/о/15-20 від 06 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні подання ВККС про її звільнення з посади судді Черкаського окружного адміністративного суду на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

74. Також Верховний Суд визнає необґрунтованим клопотання ВККС про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, з огляду на таке.

75. Частина перша статті 120 КАС України визначає, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

76. Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

77. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 120 КАС України).

78. Частиною четвертою статті 123 КАС України передбачено, що якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

79. Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Одночасно, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

80. Поряд із цим, Верховним Судом установлено, що відповідачем протягом тривалого часу не було розглянуто питання щодо проведення повторного кваліфікаційного оцінювання судді Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_1.

81. Відтак, предметом спору є триваюче порушення прав позивачки, у виді невиконання суб`єктом владних повноважень свого обов`язку.

82. У свою чергу, триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у виді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

83. Тобто, порушення може вважатись тривалим у разі тривалого та безперервного невиконання суб`єктом владних повноважень обов`язків, передбачених законом.

84. У контексті цього питання варто наголосити, що строк звернення до суду існує не для того, щоб надавати можливість суб`єкту владних повноважень уникнути відповідальності. Триваюче право повинно бути захищено, а триваюче порушення - припинено, тобто протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути оскаржена до суду в будь-який час за весь період, протягом якого вона триває. У протилежному випадку - суб`єкт владних повноважень отримав би легітимацію з боку держави у формі забезпечення можливості зловживання правом та безкінечне продовження протиправної поведінки з огляду на відсутність дієвого механізму спонукання до виконання обов`язку.

85. У справі "Лелас проти Хорватії" Європейський суд з прав людини звернув увагу на те, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

86. Також на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (справа ЄСПЛ "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

87. До того ж, в контексті порушеного питання Верховний Суд зауважує, що самі по собі строки поза зв`язком із конкретною правовою ситуацією, набором фактів, умов та обставин, за яких розгорталися події, не мають жодного значення. Сплив чи настання строку набувають (можуть набути) правового сенсу в сукупності з подіями або діями, для здійснення чи утримання від яких встановлюється цей строк.

88. Така правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України від 13 червня 2017 року у справі №12-1393а17 і Великої Палати Верховного Суду від 19 квітня 2018 року у справі №П/9901/137/18 (800/426/17), від 27 лютого 2020 року у справі №800/304/17.

89. З огляду на викладене, Суд відхиляє довід відповідача щодо пропуску позивачкою строку звернення до суду з цим позовом, адже вбачає, що оскільки предметом оскарження є неприйняття рішення протягом тривалого часу, строк для звернення до суду із цим позовом ОСОБА_2 не пропустила.

90. Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до вимог частини 3 статті 139 КАС України підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеним немайновим вимогам.

91. Керуючись статтями 241-246, 250, 255, 262, 266, 295 КАС України, Суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо розгляду питання про проведення повторного кваліфікаційного оцінювання судді Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 відповідно до вимог пункту 6 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 192-VIII, пункту 21 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII.

Зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України розглянути питання про проведення повторного кваліфікаційного оцінювання судді Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 відповідно до вимог пункту 6 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 192-VIII, пункту 21 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (04053, м. Київ, вул. Генерала Шаповала, 9) судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок, сплачений згідно з квитанцією № 4019 (дата здійснення операцій: 04.10.2019), оригінал якої знаходиться у матеріалах справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 листопада 2023 року.

Головуючий суддя І.В. Дашутін

Судді: Л.О. Єресько

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк

Ж.М. Мельник-Томенко