Справа № 160/22312/23
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
01 вересня 2023 року представник ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ІНФОРМАЦІЯ_4, в якій просить:
визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_6 про повернення документів, ОСОБА_1 , для призначення одноразової грошової допомоги - на доопрацювання, оформлене витягом з протоколу засідання Комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №2/д від 10 лютого 2023 року;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 - члену сім`ї загиблого старшого сержанта ОСОБА_2 , одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.
В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначила, що 19 березня 2022 року під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії російської федерації, загинув старший сержант ОСОБА_2 , що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №1767 від 22.03.2022 та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 24.03.2022.
Відповідно до пункту 2 Постанови КМУ №168 донькою загиблого ( ОСОБА_1 ) через ІНФОРМАЦІЯ_4 було подано заяву про виплату їй одноразової грошової допомоги, до якої було долучено визначені законом документи, а також документи, що підтверджують особу позивача та відповідні родинні зв`язки члена сім`ї.
ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з іншими документами згідно пункту 10 Порядку №975 направив заяву з документами, наданими позивачем, до Департаменту соціального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_6.
За результатами розгляду поданих документів на засіданні Комісія ІНФОРМАЦІЯ_6 з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі Комісія) прийняла рішення про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги, яке оформлене Протоколом № 126 від 07 липня 2022 року.
ОСОБА_1 вдруге звернулася до Департаменту соцзабезпечення Міноборони та надала документ, який вимагався Комісією у Протоколі № 126 від 07 липня 2022 року, на підтвердження, того, що вона була членом сім`ї загиблого старшого сержанта ОСОБА_3 , а саме посвідчення члена сім`ї загиблого серії НОМЕР_2 видане 20 грудня 2022 року.
Розглянувши подані ОСОБА_1 документи, згідно з витягом з протоколу засідання Комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 2/д від 10 лютого 2023 року, комісія дійшла висновку, що надане ОСОБА_1 посвідчення члена сім`ї загиблого серії НОМЕР_2 видане 20 грудня 2022 року на підтвердження родинних відносин (члена сім`ї), яке вимагалось у протоколі №М126 від 07 липня 2022 року, не є підтвердженням статусу заявниці «Члена сім`ї загиблого», у зв`язку з чим повторно повернуто документи для призначення їй одноразової грошової допомоги на доопрацювання.
ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, рішення ІНФОРМАЦІЯ_6 про повернення документів для призначення одноразової грошової допомоги на доопрацювання, оформлене витягом з протоколу засідання Комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №2/д від 10 лютого 2023 року, у зв`язку з чим представник позивача звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Пунктом 2 Постанови КМУ №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Відповідно до абзацу 2 пункту 2 Постанови КМУ №168 особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Постанови КМУ №168, у разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
Відповідно до абзацу 4 пункту 2 Постанови № 168, якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Сімейний кодекс України визначає сім`ю як осіб, що:
- спільно проживають;
- пов`язані спільним побутом;
- мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Таким чином, для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести:
а) факт проживання з загиблим;
б) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків.
Таким чином, пред`явлення позивачкою посвідчення члена сім`ї загиблого військовослужбовця на розгляд Комісії не є тим документом, який би свідчив про наявність зазначеного статусу у розумінні статті 3 Сімейного кодексу України, статті 16-1 Закону України " Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
З урахуванням викладеного, на думку представника відповідача, відсутні законні підстави зобов`язувати ІНФОРМАЦІЯ_6 вчиняти дії, які відповідач не відмовлявся вчиняти.
ОСОБА_1 після першого звернення з заявою про виплату одноразової грошової допомоги отримала рішення про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги, яке оформлене протоколом №126 від 07 липня 2022 року.
Відповідачем у вказаному рішенні було рекомендовано позивачу на підтвердження статусу члена сім`ї загиблого надати один з двох документів: або посвідчення «Члена сім`ї загиблого» або судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків.
ОСОБА_1 під час другого звернення до Департаменту соцзабезпечення Міноборони надала посвідчення члена сім`ї загиблого серії НОМЕР_2 видане 20 грудня 2022 року, як документ, який вимагався Комісією у Протоколі №126 від 07 липня 2022 року, на підтвердження того, що вона була членом сім`ї загиблого старшого сержанта ОСОБА_2 .
Розглянувши подані позивачем документи Комісія дійшла висновку, який оформлений витягом з протоколу №2/д від 10 лютого 2023 року, що надане позивачем посвідчення члена сім`ї загиблого серії НОМЕР_2 видане 20 грудня 2022 року на підтвердження родинних відносин (члена сім`ї), не є підтвердженням статусу заявниці «Члена сім`ї загиблого», у зв`язку з чим було знову повернуто документи для призначення одноразової грошової допомоги на доопрацювання.
Таким чином, на думку представника, відповідач, стверджуючи, що пред`явлення позивачкою посвідчення члена сім`ї загиблого військовослужбовця на розгляд Комісії, яке вимагалось самою ж комісією в Протоколі №126 від 07 липня 2022 року, не є тим документом, який би свідчив про наявність зазначеного статусу в розумінні статті 3 Сімейного кодексу України, сам заперечує своєму ж рішенню.
Крім того, представник позивача зазначила, що перелік осіб, яким надається статус члена сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України визначений в статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у якій зазначено, що до членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, ветеранів війни належать: батьки; один із подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають, (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти; утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія.
На підтвердження родинних (кровних) зв`язків позивачем було надано відповідачу копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 .
З урахуванням викладеного, представник позивача вважає, що надані позивачем докази (копії підтверджуючих документів) в їх сукупності та в повній мірі підтверджують, що донька загиблого є членом сім`ї свого загиблого батька військовослужбовця.
Станом на дату розгляду справи від представника ІНФОРМАЦІЯ_4 пояснень щодо позову, відзиву на адресу суду не надходило.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , складеним 24 березня 2022 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське, Кам`янського району, Дніпропетровської області.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) №13 від 24 березня 2022 року засвідчено, що старший сержант ОСОБА_2 , командир ІНФОРМАЦІЯ_5 ВОС - НОМЕР_5, ШПК «молодший сержант», загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті ворожих обстрілів отримав осколкові поранення не сумісні з життям. У зв`язку зі смертю виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра Оборони України від 07.06.2018 року, рішення Міністра Оборони України №248/1210 від 04.03.2022 року, виплатити за період з 01 березня 2022 року по 31 березня 2022 року:
надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% до посадового окладу, окладу за військове звання та надбавку за вислугу років у залежності від складання та важливості виконуючих обов`язків;
щомісячну премію відповідно до їх особистого внеску у загальні результати служби у розмірі 212% від посадового окладу:
виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань розміром місячного грошового забезпечення за 2022 рік:
виплатити індексацію з 01 березня 2022 року по 31 березня 2022 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
Щорічну основну відпустку за 2022 рік не використав.
Виплатити на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткову винагороду з розрахунку 100000 (сто тисяч) гривень на місяць за період з 01 березня 2022 року по 31 березня 2022 року (включно).
Виплатити членам сім`ї грошову допомогу на поховання в сумі п`яти прожиткових мінімумів у розрахунку на місяць на одну особу, встановлених Законом на дату загибелі (смерті військовослужбовця).
Вислуга років ОСОБА_2 станом на 19 березня 2022 року становить: календарна - 6 років 2 місяці.
Особову справу направити до ІНФОРМАЦІЯ_4 Дніпропетровської області.
Постійним або службовим житлом не забезпечувався.
Судом встановлено, що відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» донькою загиблого ОСОБА_1 (позивач) через ІНФОРМАЦІЯ_4 було подано заяву, в якій вона просила виплатити їй одноразову грошову допомогу як дочці загиблого військовослужбовця.
До заяви позивачем додано визначені законом документи:,
- паспорт та копію РНОКПП ОСОБА_1 ;
- копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 ;
- копію свідоцтва про смерть обох батьків загиблого;
- копію свідоцтва про розлучення загиблого з дружиною;
- копію свідоцтва про смерть загиблого батька.
ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з іншими документами згідно пункту 10 Порядку № 975, які надала військова частина НОМЕР_4 , направив заяву з документами, наданими позивачем, до Департаменту соціального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_6.
За результатами розгляду поданих документів на засіданні Комісія ІНФОРМАЦІЯ_6 з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийняла рішення про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги, яке оформлене протоколом №126 від 07 липня 2022 року.
Комісією зазначено, що за поданими документами неможливо встановити:
- чи є повнолітня дочка загиблого особою, яка перебувала на утриманні ОСОБА_2 ;
- місце реєстрації дочки;
- що вона проживала разом зі своїм батьком, вела з ним спільне господарство і мала взаємні права та обов`язки, а також чи має власну сім`ю.
У Протоколі №126 від 07 липня 2022 року Комісією зазначено, що без надання документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що повнолітня дочка була членом сім`ї загиблого старшого сержанта ОСОБА_2 (посвідчення «Члена сім`ї загиблого» або судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення зокрема про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків) або перебувала на його утриманні відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (копії документів, на підставі яких було призначено пенсію в разі втрати годувальника, судового рішення про встановлення факту перебування на утриманні), неможливо встановити право заявниці на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року, у зв`язку з чим документи ОСОБА_4 повернуто на доопрацювання.
ОСОБА_1 було оформлено та отримано посвідчення члена сім`ї загиблого серії НОМЕР_2 , видане 20 грудня 2022 року, дійсне до 01 січня 2024 року.
ОСОБА_1 вдруге звернулася до Департаменту соцзабезпечення Міноборони та надала документ на підтвердження того, що вона була членом сім`ї загиблого старшого сержанта ОСОБА_3 , а саме посвідчення члена сім`ї загиблого серії НОМЕР_2 видане 20 грудня 2022 року.
Розглянувши подані позивачем документи Комісія дійшла висновку, який оформлений витягом з протоколу №2/д від 10 лютого 2023 року, що надане позивачем посвідчення члена сім`ї загиблого серії НОМЕР_2 , видане 20 грудня 2022 року, на підтвердження родинних відносин (члена сім`ї), не є підтвердженням статусу заявниці «Члена сім`ї загиблого», у зв`язку з чим було знову повернуто документи для призначення одноразової грошової допомоги на доопрацювання.
В обґрунтування такого висновку Комісією зазначено, що:
- посвідчення члена сім`ї загиблого, копію якого подано позивачем, видається членам сім`ї зазначеним у пункті 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тоді як право на отримання одноразової грошової допомоги визначається відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким у статті 16-1 визначено, що члени сім`ї визначаються відповідно до Сімейного кодексу України.
- за поданими документами про місце реєстрації дочки неможливо встановити, що вона проживала разом зі своїм батьком, вела з ним спільне господарство і мала взаємні права та обов`язки, а також чи має власну сім`ю.
Без надання документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що повнолітня донька була членом сім`ї загиблого старшого сержанта ОСОБА_3 (судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення зокрема про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків або про встановлення факту перебування її на утриманні) неможливо встановити право заявниці на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року.
ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, рішення ІНФОРМАЦІЯ_6 про повернення документів ОСОБА_1 для призначення одноразової грошової допомоги - на доопрацювання, оформлене витягом з протоколу засідання Комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №2/д від 10 лютого 2023 року, у зв`язку з чим представник позивача звернулася до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до статті 41 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 №2011-XII.
Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
За приписами пункту 1 частини 2 статті 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, законодавець визначив у статті 16-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII.
Відповідно до частин 1, 2 статті 16-1 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII (в редакції, на час звернення позивача із заявою про виплату допомоги) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до СК України, а утриманці - відповідно до Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII.
29 липня 2022 року Верховна Рада України ухвалила Закон України від 29.07.2022 №2489-IX «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги», яким, зокрема текст статті 16-1 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII було викладено у такій редакції: «1. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
25 серпня 2022 року Закон України від 29.07.2022 № 2489-IX набрав чинність.
Частиною 9 статті 16-3 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Слід зазначити, що на виконання Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», якою затвердив відповідний Порядок.
Згідно з пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Відповідно до пункту 5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.
Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.
Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-XII.
За приписами пункту 10 Порядку №975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені); свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклу вання.
У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому-шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.
28 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №168, згідно з пунктом 2 якої сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII, крім громадян російської федерації або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , складеним 24 березня 2022 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське, Кам`янського району, Дніпропетровської області.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) №13 від 24 березня 2022 року засвідчено, що старший сержант ОСОБА_2 , командир ІНФОРМАЦІЯ_5 ВОС - НОМЕР_5, ШПК «молодший сержант», загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 в результаті ворожих обстрілів отримав осколкові поранення не сумісні з життям, у зв`язку зі смертю виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до пункту 2 Постанови КМУ №168 донькою загиблого ОСОБА_1 через ІНФОРМАЦІЯ_4 було подано заяву, в якій вона просила виплатити їй одноразову грошову допомогу як дочці загиблого військовослужбовця.
До заяви позивачем додано визначені законом документи:,
- паспорт та копію РНОКПП ОСОБА_1 ;
- копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 ;
- копію свідоцтва про смерть обох батьків загиблого;
- копію свідоцтва про розлучення загиблого з дружиною;
- копію свідоцтва про смерть загиблого батька.
ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з іншими документами згідно пункту 10 Порядку №975, які надала військова частина НОМЕР_4 , направив заяву з документами, наданими позивачем, до Департаменту соціального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_6.
Як зазначалось вище, за результатами розгляду поданих документів на засіданні Комісія ІНФОРМАЦІЯ_6 з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийняла рішення про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги, яке оформлене протоколом №126 від 07 липня 2022 року.
У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить з того, що в даному публічно-правовому спорі предметом є з`ясування наявності у позивача правового статусу дитини загиблого військовослужбовця - ОСОБА_2 або приналежності позивача по відношенню до ОСОБА_2 в статусі члена сім`ї останнього, як необхідних умов для виникнення у позивача права на одержання одноразової грошової допомоги у розумінні статті 16-1 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII.
З цією метою суд вважає за необхідне звернутись до положень Сімейного кодексу України, адже відповідно до цього нормативно-правового акту у розумінні статті 16-1 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначається коло членів сім`ї та батьків загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.
Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.
Згідно з частинами 1-4 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства.
Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Права члена сім`ї має одинока особа.
Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
У частині 1-2 статті 6 Сімейного кодексу України законодавець визначив, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.
Слід зазначити, що положення частини 1 статті 6 Сімейного кодексу України кореспондуються зі статтею 1 Закону України від 26.04.2001 року №2402-III «Про охорону дитинства», відповідно до якої дитина - це особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше.
Із наведених вище положень законодавства у відповідній сфері правовідносин вбачається, що за загальним правилом особа втрачає правовий статус дитини з набуттям повноліття.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Отже, на момент загибелі свого батька ОСОБА_2 , який був військовослужбовцем, вона вже мала правовий статус повнолітньої особи, а не дитини.
У свою чергу, твердження позивача про те, що дитина є членом сім`ї своїх батьків незалежно від віку, сімейного стану, працездатності та інших факторів, не знайшло свого нормативного підтвердження положеннями Сімейного кодексу України.
Посилання ж позивача на приписи Цивільного кодексу України суд не приймає до уваги, оскільки законодавець у статті 16-1 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) чітко регламентував, що зокрема, члени сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця визначаються відповідно до СК України.
За таких обставин, оскільки позивач є повнолітньою особою, а не дитиною, задля вирішення питання щодо наявності у неї права на одноразову грошову допомогу відповідно до статті 16-1 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII суд також вважає за необхідне з`ясувати, чи належала позивач до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця - батька ОСОБА_2 на момент загибелі останнього.
Слід зазначити, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 06.07.2022 року по справі №240/5809/19, яка є аналогічною даному публічно-правовому спору, зауважив, що Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII визначення «члена сім`ї» не містить.
Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Отже, судом касаційної інстанції була сформульована правова позиція, згідно з якою для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести: 1) факт проживання з загиблим; 2) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків (в Єдиному державному реєстрі судових рішень №105138755).
Аналогічний підхід викладений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.04.2019 по справі №456/1258/17 (в Єдиному державному реєстрі судових рішень №81215111).
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, факт спільного проживання та ведення спільного побуту позивачем з її загиблим батьком, на думку суду, також не знайшов свого належного нормативного підґрунтя та документального підтвердження під час розгляду даної справи.
У матеріалах справи позивачем не заперечується, що донька не перебувала на утриманні свого батька та не проживала разом з ним.
ОСОБА_1 після першої відмови у призначені виплати було оформлено та отримано посвідчення члена сім`ї загиблого серії НОМЕР_2 видане 20 грудня 2022 року, дійсне до 01 січня 2024 року.
Після цього ОСОБА_1 вдруге звернулася до Департаменту соцзабезпечення Міноборони та надала документ на підтвердження того, що вона була членом сім`ї загиблого старшого сержанта ОСОБА_3 , а саме посвідчення члена сім`ї загиблого серії НОМЕР_2 видане 20 грудня 2022 року.
Відповідно до пункту 13 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого 25.12.2013 року постановою Кабінету Міністрів України №975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Розглянувши подані позивачем документи, Комісія дійшла висновку, який оформлений витягом з протоколу №2/д від 10 лютого 2023 року, що надане позивачем посвідчення члена сім`ї загиблого серії НОМЕР_2 видане 20 грудня 2022 року на підтвердження родинних відносин (члена сім`ї), не є підтвердженням статусу заявниці «Члена сім`ї загиблого», у зв`язку з чим було знову повернуто документи для призначення одноразової грошової допомоги на доопрацювання.
Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі.
При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 18.07.2019 у справі №1740/2004/18 (ЄДРСР 83105330), від 21.05.2019 у справі №0940/1240/18 (ЄДРСР 81858144), від 25.10.2019 у справі №0340/1834/18 (ЄДРСР 85207548), від 12.11.2019 у справі № 816/2183/18 (ЄДРСР 85574619).
З урахуванням викладеного та вчинених позивачем достатніх дій для розгляду заяви про виплату одноразової грошової допомоги, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо повернення документів на доопрацювання про призначення ОСОБА_1 - члену сім`ї загиблого старшого сержанта ОСОБА_2 , одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, які оформлені витягом з протоколу засідання Комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №2/д від 10 лютого 2023 року, і, як наслідок для недопущення повторного порушення прав позивача, необхідності зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_6 повторно розглянути заяву про призначення ОСОБА_1 - члену сім`ї загиблого старшого сержанта ОСОБА_2 , одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 та прийняти обгрунтоване рішення, з урахуванням висновків викладених у рішенні суду.
При цьому, суд виходить з того, що він не є тим органом, який наділений правом на втручання в дискреційні повноваження відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За таких обставин суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для часткового задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
А отже, суд приходить до висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6) судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 1073.60 грн.
Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо повернення на доопрацювання документів про призначення ОСОБА_1 - члену сім`ї загиблого старшого сержанта ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, які оформлені витягом з протоколу засідання Комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №2/д від 10 лютого 2023 року.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6) повторно розглянути заяву про призначення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) - члену сім`ї загиблого старшого сержанта ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, та прийняти обгрунтоване рішення, з урахуванням висновків викладених у рішенні суду.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник