Справа № 400/7417/23
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2023-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2023 р. справа № 400/7417/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачівГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022,

провизнання протиправним та скасування рішення від 22.11.2022 року № 93; зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 93 від 22.11.22 р. про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо незарахування позивачу в пільговому обчисленні трудового стажу роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період з 24.05.86 р. до 01.01.91 р. з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо невключення позивачу часу участі у бойових діях (антитерористичній операції) з 18.12.17 р. до 18.01.18 р., з 23.07.18 р. до 16.08.18 р., з 03.09.18 р. до 01.01.19 р., з 18.01.19 р. до 16.03.19 р., з 09.10.19 р. до 11.01.20 р., з 27.01.20 р. до 15.06.20 р., з 05.04.21 р. до 16.08.21 р., з 27.08.21 р. по 15.12.21 р. до спеціального та пільгового стажу в потрійному розмірі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати позивачу в пільговому обчислення трудовий стаж роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період з 24.05.86 р. до 01.01.91 р. з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців та участь у бойових діях (антитерористичній операції) з 18.12.17 р. до 18.01.18 р., з 23.07.18 р. до 16.08.18 р., з 03.09.18 р. до 01.01.19 р., з 18.01.19 р. до 16.03.19 р., з 09.10.19 р. до 11.01.20 р., з 27.01.20 р. до 15.06.20 р., з 05.04.21 р. до 16.08.21 р., з 27.08.21 р. по 15.12.21 р. до спеціального та пільгового стажу в потрійному розмірі та призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовґязкове державне пенсійне страхування», починаючи з моменту звернення за її призначенням, а саме з 14.11.22 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що спірне рішення є протиправним, оскільки загальний стаж за його розрахунком та з урахуванням роботи в районах Крайньої Півночі, участі в бойових діях (антитерористичній операції) складає 28 років 4 місяці 7 днів, що свідчить про наявність підставі для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Від відповідачів відзиви до суду не надходили.

Позовна заява залишалась без руху.

Суд відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

14.11.22 р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності вищезазначена заява позивача була розглянута відповідачем Головним управлінням ПФУ в Харківські області та прийнято рішення №93 від 22.11.22 р., яким позивачу відмовлено у призначенні через відсутність необхідного стажу для призначення пенсії на пільгових умовах. Згідно рішення та розрахунку, стаж позивача складає 22 роки 4 місяці 18 днів при необхідному для призначення - 29 років.

Так, позивачу не зараховано в пільговому обчисленні трудовий стаж роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період 24.05.86 р. до 01.01.91 р. з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців та участь у бойових діях (антитерористичній операції) з 18.12.17 р. до 18.01.18 р., з 23.07.18 р. до 16.08.18 р., з 03.09.18 р. до 01.01.19 р., з 18.01.19 р. до 16.03.19 р., з 09.10.19 р. до 11.01.20 р., з 27.01.20 р. до 15.06.20 р., з 05.04.21 р. до 16.08.21 р., з 27.08.21 р. по 15.12.21 р. до спеціального та пільгового стажу в потрійному розмірі.

Щодо не зарахування в пільговому обчисленні трудовий стаж роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період з 24.05.86 р. до 01.01.91 р. з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на підставах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Тобто для пільгового обчислення страхового стажу передбачена можливість надавати вказані документи за вибором особи.

Згідно зі статтею 62 Закону України від 05.11.91 р. № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Абзац перший пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Пунктом «д» статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про упорядкування для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 10.02.60 р. передбачено, що працівникам, що переводяться, направляються, запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надати додаткові пільги - зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу надає право на отримання пенсії через старість і по інвалідності;

Відповідно до статті 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 26.09.67 р. № 1908-VІІ передбачено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР лютого 1960 р. «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», з п`яти до трьох років. Надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення трудових договорів на строк в три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Згідно з пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.60 р. № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.60 р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» зазначено, що працівникам, які користуються пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.03.60 р. зараховуються за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Абзац 2 пункту 2 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.67 р. № 530/П-28 передбачено, що пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10.02.60 р. та статтею 3 Указу від 26.09.67 р. надаються додатково працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі і в місця, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни (включаючи осіб, які прибули з власної ініціативи), при умові укладення ними трудових договорів, про роботу в цих районах, місцевостях на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Відповідно до стаття 5 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.92 р. ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Згідно з частиною 1, 2 статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.92 р. Призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Відповідно до статті 1 тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.93 р., громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років. Громадянам Сторін, що домовляються, які працювали як в районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, один рік роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, зараховується за дев`ять місяців роботи в районах Крайньої Півночі. У випадках, коли законодавством однієї з Сторін, що домовляються, передбачені більш пільгові умови і норми пенсійного забезпечення громадян, які більш пільгові умови і норми пенсійного забезпечення громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, при призначенні пенсії по старості (за віком) на території даної держави застосовується чинне законодавство цієї Сторони.

Стаття 4 Угоди про співробітництво в області трудової міграції й соціального захисту трудящих- мігрантів, ратифікована Законом України від 11.07.95 р. № 290/ 95-ВР передбачає, що кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про утвір, що відповідають документи про присвоєння звання, розряду, кваліфікації й інші необхідні для здійснення трудової діяльності документи й завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку їх переклад на державну мову Сторони працевлаштування або російська мова. Виробничий стаж, включаючи стаж на пільгових підставах і за фахом, взаємно визнається Сторонами. При остаточному виїзді трудящого- мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавцем (наймачем) видається йому довідка або інший документ, що містить відомості про тривалість роботи й заробітній платі щомісячно.

З огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 14.03.23 р. у справі № 160/20914/21, від 03.07.18 р. у справі № 302/662/17-а, від 18.12.18 р. у справі № 263/13671/16-а, від 10.01.19 р. у справі № 352/1612/15а (2а/352/70/15), від 10.09.19 р. у справі № 348/2208/16-а, від 14.11.19 р. у справі № 265/6105/16-а.

У пункті 2 Розділу Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.67 р. № 530/П-28, зазначено, що пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.60 р., з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.67 р., надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору. Про це також зазначав Верховний Суд й у постанові від 22.02.21 р. у справі № 266/258/16-а.

Позивачем до заяви про призначення пенсії було надано трудову книжку НОМЕР_1 , згідно записів якої позивач працювавв районах Крайньої Півночі в період з 24.05.86 р. до 15.03.91 р., однак відповідачем зараховано лише період з 08.07.86 р. до 07.07.89 р. і застосовано до цього стажу кратність 1,5.

За встановлених фактичних обставин цієї справи факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі на підставі укладених ним трудових договорів підтверджується записами в трудовій книжці.

За таких обставин, позивач має право для зарахування періоду роботи з 24.05.86 р. до 01.01.91 р. в районах Крайньої Півночі у пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік і шість місяців.

Щодо невключення позивачу часу участі у бойових діях (антитерористичній операції) 18.12.17 р. до 18.01.18 р., з 23.07.18 р. до 16.08.18 р., з 03.09.18 р. до 01.01.19 р., з 18.01.19 р. до 16.03.19 р., з 09.10.19 р. до 11.01.20 р., з 27.01.20 р. до 15.06.20 р., з 05.04.21 р. до 16.08.21 р., з 27.08.21 р. по 15.12.21 р. до спеціального та пільгового стажу в потрійному розмірі, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України від 25.03.92 р. № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон № 2232-ХІІ) військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. При цьому час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 статті 2 Закону № 2232-ХІІ передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за контрактом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України від 20.12.91 р. № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон № 2011-ХІІ).

Положеннями статті 1-2 цього Закону № 2011-ХІІ передбачено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України і законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 статті 8 Закону № 2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

17.03.14 р., тобто після оприлюднення Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17.03.14 р. № 303/2014, в Україні розпочав діяти особливий період, що тривав до введення воєнного стану в Україні.

За змістом статті 1 Закону України "Про оборону України" від 06.12.91 р. № 1932-XII (далі Закон № 1932-XII) під бойовими діями слід розуміти форму застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).

Отже, участь в АТО/ООС, а так само у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, підпадає під визначення участі в бойових діях.

Відповідно до статті 57 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, який встановлений для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Згідно з підпунктом "а" пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" від 17.07.92 р. № 393 (далі - Постанова КМУ № 393) установлено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці 1 пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, зокрема: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.14 р. було затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (далі Положення № 530), яким визначається порядок обчислення вислуги років для призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим з військової служби.

Відповідно до пункту 2.3. розділу 2 Положення № 530 визначено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь у бойових діях у воєнний час зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь у бойових діях в особливий період, у тому числі у воєнний час, підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах із застосуванням кратності - один місяць служби за три місяці, незалежно від того, який вид пенсії та за яким законом вона призначається.

Згідно військового квитка серії НОМЕР_2 від 08.12.17 р. та довідок про участь особи у здійсненні і стримувані збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, позивач брав участь у бойових діях (антитерористичній операції) з 18.12.17 р. до 18.01.18 р., з 23.07.18 р. до 16.08.18 р., 03.09.18 р. до 01.01.19 р., з 18.01.19 р. до 16.03.19 р., з 09.10.19 р. до 11.01.20 р., з 27.01.20 р. до 15.06.20 р., з 05.04.21 р. до 16.08.21 р., з 27.08.21 р. до 15.12.21 р.

З огляду на викладене, спірні періоди підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV, на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці (тобто із застосуванням кратності).

Ця правова позиція узгоджується з висновками, що містяться у постановах Верховного Суду від 05.06.18 р. у справі № 348/347/17, від 30.07.19 р. у справі № 346/1454/17, від 02.04.20 р. у справі № 185/4140/17, від 16.06.20 р. у справі № 185/7049/16-а, від 31.08.22 р. у справі № 185/6919/16-а, від 17.10.22 р. у справі № 340/395/17 та інші.

Крім того, відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

З огляду на зазначену норму, відповідач 2 необґрунтовано зазначив у спірному рішенні, що вік необхідний для призначення пенсії за віком позивачу - 60 років, тоді як він складає 55 років.

Таким чином, позовні вимоги, в частині визнання протиправним та скасування рішення № 93 від 22.11.22 р. про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, підлягає визнанню протиправними дії відповідача 2 щодо незарахування позивачу в пільговому обчисленні трудовий стаж роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період з 24.05.86 р. до 01.01.91 р. з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців, а також невключення позивачу часу участі у бойових діях (антитерористичній операції) з 18.12.17 р. до 18.01.18 р., з 23.07.18 р. до 16.08.18 р., з 03.09.18 р. до 01.01.19 р., з 18.01.19 р. до 16.03.19 р., з 09.10.19 р. до 11.01.20 р., з 27.01.20 р. до 15.06.20 р., з 05.04.21 р. до 16.08.21 р., з 27.08.21 р. до 15.12.21 р. до спеціального та пільгового стажу в потрійному розмірі, і оскільки позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду Україні в Миколаївській області, то саме його суд вважає за необхідне зобов`язати зарахувати спірний стаж.

Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача 1 призначити з 14.11.2022 пенсію позивачу за віком, суд зазначає наступне.

Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Втручання суду в повноваження суб`єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Тобто, враховуючи вищевказані норми чинного законодавства, вищевказані позовні вимоги не можуть бути задоволені у спосіб, обраний позивачем, тому суд вважає, за необхідне зобов`язати відповідача 1 повторно розглянути заяву позивача 14.11.22 р. про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду у рішенні в цій справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241, 242-246, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, під`їзд 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ), задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, під`їзд 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) № 93 від 22.11.22 р.

3. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, під`їзд 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) щодо незарахування ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в пільговому обчисленні трудовий стаж роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період з 24.05.86 р. до 01.01.91 р. з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців та невключення часу участі у бойових діях (антитерористичній операції) з 18.12.17 р. до 18.01.18 р., з 23.07.18 р. до 16.08.18 р., з 03.09.18 р. до 01.01.19 р., з 18.01.19 р. до 16.03.19 р., з 09.10.19 р. до 11.01.20 р., з 27.01.20 р. до 15.06.20 р., з 05.04.21 р. до 16.08.21 р., з 27.08.21 р. до 15.12.21 р. до спеціального та пільгового стажу в потрійному розмірі.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в пільговому обчислення трудовий стаж роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за період з 24.05.86 р. до 01.01.91 р. з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців та участь у бойових діях (антитерористичній операції) з 18.12.17 р. до 18.01.18 р., з 23.07.18 р. до 16.08.18 р., з 03.09.18 р. до 01.01.19 р., з 18.01.19 р. до 16.03.19 р., з 09.10.19 р. до 11.01.20 р., з 27.01.20 р. до 15.06.20 р., з 05.04.21 р. до 16.08.21 р., з 27.08.21 р. до 15.12.21 р. до спеціального та пільгового стажу в потрійному розмірі.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) від 14.11.22 р. з урахуванням висновків суду у рішенні у даній справі.

6. У задоволенні вимоги щодо зобов`язання призначити пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з моменту звернення за її призначенням, а саме з 14.11.22 р., відмовити.

7. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз