Справа № 990/309/23
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2023-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 листопада 2023 року

м. Київ

справа №990/309/23

адміністративне провадження №П/990/309/23

Суддя Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду Рибачук А.І.,

перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Верховної Ради України, голови Верховної Ради України Стефанчука Руслана Олексійовича про зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

15.11.2023 до Верховного Суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Верховної Ради України, голови Верховної Ради України Стефанчука Р.О., в якій позивачка просить суд:

- зобов`язати Верховну Раду України усунути бездіяльність та створити парламентську слідчу комісію за участю представництва Європейського Союзу з питання повернення католицькій громаді України головного храму - Костелу Святого Миколая ;

- зобов`язати Верховну Раду України усунути бездіяльність та вжити дії щодо усунення проявів дискримінації католиків урядом;

- зобов`язати Верховну Раду України надати звіт виборцям щодо бездіяльності та корупції уряду, що призвело до руйнування та неповернення храму - Костелу Святого Миколая;

- винести окрему ухвалу, якою зобов`язати Національне антикорупційне бюро України та Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру надати оцінку корупції уряду, що призвела до руйнації храму та неповерненні його виборцям.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Частина друга статті 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено способи судового захисту, зокрема, зазначається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Перевіривши матеріали позовної заяви встановлено, що її подано з порушенням норм статей 160, 161 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Частиною п`ятою зазначеної статті визначені вимоги, яким повинна відповідати позовна заява, зокрема, в ній зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем способи захисту свого порушеного права, свободи чи інтересу, а обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти, з настанням яких суб`єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини. Позовні вимоги і обставини на їхнє обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології.

Частиною четвертою статті 22 КАС України встановлено, що Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Статтею 266 КАС України визначені особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності, зокрема, Верховної Ради України.

Отже, в порядку адміністративного судочинства до Верховного Суду як суду першої інстанції можуть бути оскаржені постанови Верховної Ради України, її дії чи бездіяльність, які виникли у правовідносинах, у яких вона реалізовує свої владні (управлінські) повноваження, і які не вимагають перевірки на відповідність Конституції України за їхнім юридичним змістом і процедурою розгляду.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, предметом оскарження до Верховного Суду як суду першої інстанції є, зокрема, акти, дії чи бездіяльність Верховної Ради України, а позовні вимоги про зобов`язання вказаного суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії є способом поновлення порушених прав позивача, які мають бути похідними від основної вимоги про визнання протиправними відповідних дій чи бездіяльності відповідача.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 просить зобов`язати Верховну Раду України усунути бездіяльність та вжити заходів щодо припинення дискримінації католиків України та вимагає вчинити дії, які на її думку, спрямовані на захист прав католицької релігійної громади.

Верховний Суд зазначає, що протиправною бездіяльністю є зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, що на підставі закону чи іншого нормативно-правового акта належать до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Таким чином, право на оскарження бездіяльності Верховної Ради України не є абсолютним і може бути об`єктом оскарження в судовому порядку у разі реального порушення прав позивача, допущеного бездіяльністю відповідача.

Разом з тим, з позовної заяви видно, що ОСОБА_1 заявила три позовні вимоги про зобов`язання Верховної Ради України вчинити певні дії. Водночас вимоги про визнання протиправними дій чи бездіяльності відповідача, які обумовлюють покладення на нього відповідних обов`язків, позовна заява не містить.

У свою чергу виклад обставин, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, не дозволяє визначити підстави адміністративного позову, зокрема, встановити: які правовідносини виникли між ОСОБА_1 та Верховною Радою України, час їх виникнення, які саме акти, дії чи бездіяльність відповідача у спірних правовідносинах позивачка вважає протиправними, чим вони порушили її права або законні інтереси.

Отже, вимоги позивачки не відповідають наведеним приписам норм процесуального права та позбавляють Верховний Суд можливості встановити дійсний зміст і суть правовідносин, що виникли між позивачкою та Верховною Радою України. Відповідно предмет доказування у цій справі нею так і не визначено.

Крім того, за змістом пункту 4 частини п`ятої статті 160 КАС України в разі подання позову до декількох відповідачів у позовній заяві має бути зазначено зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Однак, з вимог позовної заяви видно, що вони адресовані Верховній Раді України, проте в позовній заяві в якості відповідача також зазначено голову Верховної Ради України Стефанчука Р.О. зміст позовних вимог щодо якого не сформульовано та не заявлено до суду.

Варто зазначити й те, що за змістом частини четвертої статті 22 КАС України Верховний Суд як суд першої інстанції має повноваження щодо розгляду чітко визначеної категорії адміністративних справ, серед яких немає справ щодо оскарження актів, дії чи бездіяльності голови Верховної Ради України.

За змістом пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Однак, враховуючи, що зі змісту позовної заяви незрозумілим є зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів та їх правові підстави, наразі питання застосування пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України не підлягає вирішенню.

Усталеною є позиція Верховного Суду й про те, що до підсудності Верховного Суду як суду першої інстанції віднесено лише ті спори щодо оскарження актів (дій чи бездіяльності) Верховної Ради України, які виникають у правовідносинах, у яких Верховна Рада України як орган законодавчої влади реалізовує свої владні повноваження (крім законотворчої діяльності і випадків, коли акти Верховної Ради України підлягають перевірці на відповідність Конституції України (конституційність) Конституційним Судом України.

Тобто Верховна Рада України як єдиний орган законодавчої влади в Україні, здійснюючи законотворчу діяльність, не виконує владних управлінських функцій, а тому дії/бездіяльність Верховної Ради України у цьому процесі не можуть підпадати під контроль суду адміністративної юрисдикції.

Крім того, у позовній заяві ОСОБА_1 зазначила як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Представництво ЄС та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Кабінет Міністрів України. Однак, відповідної заяви про залучення їх у справу, позивач не надає. Не містить позовна заява і обґрунтування, яким чином рішення у справі може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки вищевказаних третіх осіб, що відповідно до статті 49 КАС України є підставою для їх залучення.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною другою статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, позивачці необхідно надати строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до Верховного Суду уточненої позовної заяви, у якій уточнити предмет спору з конкретизацією вимог і викладом обставин, передбачених статтею 160 КАС України, з підтвердженням обставин, якими обґрунтовуються її позовні вимоги щодо кожного із зазначених нею відповідачів, навести належні обґрунтування наявності порушення її прав та свобод з боку відповідача/відповідачів саме при здійсненні ним/ними владних управлінських функцій відповідно до норм чинного законодавства та за наявності підстав подати заяву про залучення до участі у справі третіх осіб, у якій викласти обґрунтування, яким чином рішення у справі може вплинути на їх права, свободи, інтереси або обов`язки.

Враховуючи викладеного та керуючись статтями 169, 248, 266 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Верховної Ради України, голови Верховної Ради України Стефанчука Руслана Олексійовича про зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Надати позивачці десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку позовної заяви.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк позовна заява разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не оскаржується.

...........................

А.І. Рибачук

Суддя Верховного Суду