Справа № 640/38746/21
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2023 року №640/38746/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Діски А.Б.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 )
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, )
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №31128-31151/Ж-02/8-2600/21 від 19 листопада 2021 року про відмову у зарахуванні ОСОБА_1 періодів роботи з 01 червня 2005 року по 11 лютого 2011 року у КНП «Київська міська дитяча клінічна туберкульозна лікарня» та з 17 вересня 2012 року по 29 листопада 2013 року у КНП «Фтизіатрія» у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням у подвійному розмірі періодів роботи з 01 червня 2005 року по 11 лютого 2011 року у КНП «Київська містка дитяча клінічна туберкульозна лікарня» та з 17 вересня 2012 року по 29 листопада 2013 року у КНП «Фтизіатрія» відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дати призначення пенсії, а саме з 19 червня 2021 року;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач з 01 червня 2005 року по 11 лютого 2011 року в Київській міський дитячій клінічній туберкульозній лікарні та з 17 вересня 2012 року по 29 листопада 2013 року в Київському міському центральному протитуберкульозному диспансері, працювала в закладах охорони здоров`я на посадах провізора та завідувача складом. Однак, відповідачем не зараховано стаж роботи позивача як медичного працівника в подвійному розмірі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 січня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, виходячи з того, що за період до 01 січня 2004 року обчислення стажу при розрахунку розміру пенсії здійснюється на підставі трудової книжки (статті 56, 60, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»), починаючи з 01 січня 2004 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Таким чином, періоди роботи позивача з 01 червня 2005 року по 11 лютого 2011 року та з 17 вересня 2012 року по 29 листопада 2013 року зараховано до страхового стажу в одинарному розмірі. Таким чином, дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії з урахуванням зарахування стажу у подвійному розмірі є правомірним.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ було постановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва. Крім того установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом. Окружний адміністративний суд міста Києва невідкладно, протягом десяти робочих днів, передає судові справи, які перебувають у його володінні, до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року справу №640/38746/21 прийнято до свого провадження суддею Діскою А.Б.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з 19 червня 2020 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У зв?язку з тим, що періоди роботи в туберкульозному відділенні з 01 червня 2005 року по 11 лютого 2011 року та з 17 вересня 2012 року по 29 листопада 2013 року були враховані в одинарному розмірі при обрахунку розміру пенсії, що значно занижує основний розмір пенсії, позивач звернулась до відповідача із заявою про зарахування даних періодів роботи в подвійному розмірі (а.с. 26).

Проте, відповідач відмовив у зарахуванні зазначеного вище стажу у подвійному розмірі, у зв`язку з відсутністю на це встановлених законом підстав (а.с. 27).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивачка звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (надалі-Закон №1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон №1058-IV набрав чинності 01 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (надалі Закон №1788-ХІІ), робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, період роботи позивачки з 01 червня 2005 року по 11 лютого 2011 року та з 17 вересня 2012 року по 29 листопада 2013 року враховано до страхового стажу в одинарному розмірі при визначенні основного розміру пенсії, що підтверджується розрахунком від 21 вересня 2021 року, де загальний стаж для обрахунку основного розміру пенсії складає лише 40 років 1 місяць 15 днів та не заперечується відповідачем (а.с. 25).

Водночас за приписами статті 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» від 05 липня 2001 року №2586-III (далі - Закон №2586-III):

- протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я

-туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №2586-III медична допомога хворим на туберкульоз надається амбулаторно або в умовах стаціонару протитуберкульозного закладу відповідно до галузевих стандартів надання медичної допомоги та стандарту інфекційного контролю за захворюванням на туберкульоз.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських посад, посад фармацевтів, посад фахівців з фармацевтичною освітою (асистентів фармацевтів), посад професіоналів у галузі охорони здоров`я, посад фахівців у галузі охорони здоров`я та посад професіоналів з вищою немедичною освітою у закладах охорони здоров`я» від 28 жовтня 2002 року №385, зокрема, затверджено Перелік закладів охорони здоров`я.

Перелік закладів охорони здоров`я містить, зокрема, протитуберкульозний диспансер та туберкульозна лікарня.

Наказом Міністерства охорони здоров`я від 16 липня 2009 року №514 затверджено «Перелік туберкульозних закладів», в якому міститься: розділ 1. Лікувально-профілактичні заклади, пункт 1.1 Лікарняні: протитуберкульозний диспансер, туберкульозна лікарня ( у т.ч. дитяча).

Отже, протитуберкульозний диспансер та туберкульозна лікарня належать до закладів охорони здоров`я, в якому надається медична допомога хворим на туберкульоз, що є інфекційною хворобою, а тому робота у такому медичному закладі має бути зарахована до стажу роботи у подвійному розмірі.

В той же час, суд звертає увагу, що в наказі Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських посад, посад фармацевтів, посад фахівців з фармацевтичною освітою (асистентів фармацевтів), посад професіоналів у галузі охорони здоров`я, посад фахівців у галузі охорони здоров`я та посад професіоналів з вищою немедичною освітою у закладах охорони здоров`я» від 28 жовтня 2002 року №385 визначався перелік провізорських посад у закладах охорони здоров`я, які дають право на зарахування стажу роботи у подвійному розмірі, серед яких є посада провізор (пункт 2 розділ ІІІ «Провізори-спеціалісти»), яку обіймала позивачка з 01 червня 2005 року по 11 лютого 2011 року.

Крім того, посада позивача завідувач складу, тобто структурного підрозділу, була передбачена Переліком посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою (фармацевтів) у закладах охорони здоров`я, затвердженим наказі Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських посад, посад фармацевтів, посад фахівців з фармацевтичною освітою (асистентів фармацевтів), посад професіоналів у галузі охорони здоров`я, посад фахівців у галузі охорони здоров`я та посад професіоналів з вищою немедичною освітою у закладах охорони здоров`я» від 28 жовтня 2002 року №385, яку позивачка обіймала в період з з 17 вересня 2012 року по 29 листопада 2013 року.

Таким чином, суд доходить висновку, що зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не пов`язано із набранням чинності Закону №1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01 січня 2004 року.

Вимогами пункту 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Крім того, редакція статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не скасовує статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та не зупиняє її дію.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №689/872/17.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 27.02.2020 по справі №462/1713/17 та від 11.12.2018 по справі №310/385/17, та в силу вимог ч. 5 ст.242 КАС України має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Позивачка просить визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у м. Києві, проте, суд зазначає, що відмовлено позивачці було листом від 19 листопада 2021 року № 31128-31151/Ж-02/8-2600/21, окремого рішення відповідачем за заявою позивачки не приймалось, суду надано не було. Таким чином, суд дійшов висновку, що належним та достатнім способом захисту прав позивача є визнання протиправною відмови відповідача, викладеної у листі від 19 листопада 2021 року № 31128-31151/Ж-02/8-2600/21, у зарахуванні позивачу періоду роботи з 01 червня 2005 року по 11 лютого 2011 року в Київській міський дитячій клінічній туберкульозній лікарні та з 17 вересня 2012 року по 29 листопада 2013 року в Київському міському центральному протитуберкульозному диспансері в подвійному розмірі, що не змінює суті позовних вимог.

Оскільки відмова Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві у проведенні перерахунку пенсії за віком, з урахуванням стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є протиправною, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок пенсії за віком з урахуванням пільгового обчислення періоду роботи з 01 червня 2005 року по 11 лютого 2011 року та з 17 вересня 2012 року по 29 листопада 2013 року у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Одночасно суд зазначає, що поновлення порушеного права позивачки має відбутись з моменту призначення їй пенсії, тому перерахунок відповідач зобов`язаний здійснити саме з дати призначення пенсії за віком, а саме з 19 червня 2021 року.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Що стосується повернення судового збору, то слід зазначити, що позивачем сплачено 908,00 грн. за квитанцією, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с.7). Таким чином, на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Згідно з положеннями статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною третьою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивач просить відшкодувати йому витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн.

На обґрунтування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано: копію договору про надання юридичних послуг від 17 грудня 2021 року №С-1139, та копію квитанції від 17 грудня 2021 року №0.0..1 на суму 3000,00 грн., сплачені на користь ТОВ «Юридична компанія «Флагман».

Суд звертає увагу позивача на той факт, що договір від 17 грудня 2021 року №С-1139, укладено між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Флагман». Предмет вказаного договору у п. 1.1 наступним чином: "Замовник доручає, а юридична компанія бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором". Пунктом 4.1.1. договору визначено, що вартість послуг становить 6000 грн за підготовку та подачу позовної заяви до суду, апеляційної скарги (заперечення на апеляційну скаргу) та подача касаційної скарги (заперечень на касаційну скаргу), підготовка та подача необхідних документів, в тому числі на вимогу суду.

При цьому позивачем не надано жодного доказу в підтвердження факту надання юридичних послуг адвокатом або кваліфікованим працівником, з відповідною юридичною освітою, більше того не надано таких доказів, як акти виконаних робіт, витрачений час на певний вид робіт. Наданий до суду договір про надання правової допомоги не містить жодної інформації, яка б підтверджувала надання правової допомоги саме в тій частині, що стосується цієї справи. Надані суду документи не містять інформації, чи адвокат надавав правову допомогу позивачу в частині захисту його прав в суді щодо визнання протиправними дій щодо відмови відповідача у зарахуванні позивачу періоду роботи в подвійному розмірі.

Суд ще раз наголошує, що позивачем не було надано до матеріалів справи жодного документу в якому було б визначено конкретний вид та назву правової допомоги, яку адвокат надавав в межах обставин, які стосуються цієї справи. Позовна заява підписана та подана позивачем, будь-які інші заяви стороною позивача в ході розгляду справи не подавались. У зв`язку з цим, суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу (правову) допомогу не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому не підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладену у листі від 19 листопада 2021 року № 31128-31151/Ж-02/8-2600/21, у перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зарахуванні періоду роботи з 01 червня 2005 року по 11 лютого 2011 року в Київській міський дитячій клінічній туберкульозній лікарні та з 17 вересня 2012 року по 29 листопада 2013 року в Київському міському центральному протитуберкульозному диспансері в подвійному розмірі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням пільгового обчислення періоду роботи з 01 червня 2005 року по 11 лютого 2011 року та з 17 вересня 2012 року по 29 листопада 2013 року у подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 19 червня 2021 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Діска А.Б.