Справа № 620/6976/22
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/6976/22 Головуючий у 1 інстанції: Поліщук Л.О.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Єгорової Н.М.

Сорочка Є.О.

За участю секретаря Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2, військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2, військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , в якому просив:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо призову на військову службу та зарахування до списків особового складу ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 вчинити дії щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби особового складу Збройних Сил України Військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 вчинити дії щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби особового складу Збройних Сил України Військової частини НОМЕР_2 .

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що на час подання ним позовної заяви він зарахований до списків двох військових частин: з 25.02.2022 року до військової частини НОМЕР_1 та з 09.03.2022 року до військової частини НОМЕР_2 , що є порушенням його прав. Також, апелянт вказує, що при призові за мобілізацією він не проходив медичний огляд для встановлення його придатності/непридатності за станом здоров`я до військової служби. Апелянт, також, посилається на те, що у витязі з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 09.03.2022 № 55 зазначено його військове звання «солдат», однак, військову присягу він не складав. Крім того, апелянт посилається на те, що йому надана вістрочка від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців на підставі п.7 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 березня 2022 року № 194 «Деякі питання бронювання військовозобовязаних в умовах правового режиму воєнного стану» та наказу Міністерства інфраструктури України від 16.03.2022 № 142.

28 березня 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Також, 10 квітня 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року прийнято справу № 620/6976/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2, військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів до свого провадження (суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.).

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.02.2022 № 2, відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, наказано нижчевказаних осіб сержантського та рядового складу, утримувати в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , зокрема, солдата ОСОБА_1 .

Листом від 07 червня 2022 року № 498/6 Військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено про те, що перелік осіб, який був прийнятий на військову службу до військової частини НОМЕР_1 на підставі Указу про мобілізацію, посадовими особами оголошувався на території розосередження особового складу. Зброя ОСОБА_1 військовою частиною НОМЕР_1 не видавалась. Під час активної фази бойових дій та здійснення артобстрілу території, на якій розташовувався штаб НОМЕР_3 ОБрТрО велика кількість документів була знищена. Формування електронної бази здійснювалось на підставі заяв написаних особисто кандидатами до лав територіальної оборони м. Чернігова.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2022 № 2966/22, ОСОБА_1 нараховано та сплачено грошове забезпечення та додаткова грошова винагорода за лютий 2022 року (з 25.02.2022 - 28.02.2022).

На підставі рапортів від 01.03.2022, Командиром військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) було прийнято наказ від 01.03.2022 № 6, яким вирішено вважати такими, що самовільно залишили пункт постійної дислокації з 01.03.2022, зокрема, ОСОБА_2 , зняти з усіх видів забезпечення, припинити виплату грошового забезпечення та провести службове розслідування по факту залишення пункту постійної дислокації.

Згідно рапорту командира інженерної роти військової частини НОМЕР_1 від 09.03.2022, під час перевірки службової діяльності роти виявлено відсутність ОСОБА_1 , розшуки даної особи результатів не дали, на телефонні дзвінки не відповідає.

У відповідності до листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.08.2022 № 1410, Центр комплектування зазначив про відсутність відомостей щодо проходження військової служби ОСОБА_1 в підрозділах територіальної оборони.

Згідно довідки Виробничого підрозділу «Київська дистанційна колія» АТ «Українська залізниця» від 25.05.2022 № 181, ОСОБА_1 працював з 27.10.2021 по 08.03.2022 в виробничому підрозділі Київська дистанція колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Укрзалізниця» монтером колії 3 розряду околотку з планово-попереджувальних робіт № 1 механізованої дільниця № 1 та з 09.03.2022 був призваний на військову службу в Збройних Силах України.

Листом від 31 травня 2022 року № 502/15/545 Військова частина НОМЕР_4 повідомила позивача про те, що, відповідно до наказу командира В/ч НОМЕР_1 від 01.03.2022, йому було призупинено виплату грошового забезпечення у зв`язку із самовільним залишенням військової частини

09 березня 2022 року ОСОБА_1 вручено повістку та наказано з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2.

У відповідності до Тимчасового посвідчення № б/н, ОСОБА_1 09.03.2022 призвано на військову службу в ЗСУ по мобілізації.

Поіменним списком ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.03.2022 № 5/598/2 підтверджується направлення ОСОБА_1 у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 09.03.2022 № 55, наказано зарахувати до списків особового складу частини та вважати такими, що вибули для безпосередньої участі в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, захисту населення та інтересів держави і заходів із правового режиму воєнного стану на території Чернігівської області з 09.03.2022 солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 5 витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10.05.2022 № 117, наказано вважати такими, що вибули після безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічи і стримуванні збройної агресії, захисту населення та інтересів держави, здійснення заходів із правового режиму воєнного стану з району відновлення боєздатності м. Черкаси: солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 .

Згідно п. 5.2 витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10.05.2022 № 117, наказано вважати таким, який самовільно залишив місце розташування підрозділу м. Черкаси з 10 травня 2022 року, знято зі всіх видів забезпечення та знято з продуктів для приготування їжі в польових умовах солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 .

Із змісту витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 19.05.2022 № 126 вбачається, що, відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, наказано увільнити від займаних посад і зарахувати у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 з 19 травня 2022 року солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 .

У відповідності до листа військової частини НОМЕР_2 від 20.05.2022 № 727, солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 отримував зброю у Військовій частині НОМЕР_2 , яка видавалась службою ракетно - артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_2 , а саме автомат 5,45 мм АК - 74 № НОМЕР_5 . Для вибуття на військово - лікарську комісію до військового шпиталю треба особисте звернення військовослужбовця до медичної роти для отримання направлення та відповідно подати рапорт на убуття до шпиталю згідно даного направлення.

Згідно листа військової частини НОМЕР_6 від 31.05.2022 № 502/15/545, з огляду на те, що позивач був зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 , зазначено, що, з метою уникнення подвійного обліку особового складу, направлено лист до начальника регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та командира військової частини НОМЕР_1 .

Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.06.2022 № 7/425 ОСОБА_1 повідомлено про те, що за даними другого (Сновського) відділу Корюківського РТЦК та СП він проходив військово-лікарську комісію 21.10.2021. Згідно висновків ВЛК позивач непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (ст.536 гр.2 Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби), але скарг на стан здоров`я не заявляв. Придатність до військової служби медичною комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 не визначалася, у зв`язку з проведенням активних бойових дій на території Чернігівської області та міста Чернігова.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 14.09.2022 серії 12ААГ № 141580, ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності.

Згідно листа Військової частини НОМЕР_7 від 01 вересня 2022 року №1298, легку ступінь тяжкості основного захворювання позивача було встановлено сумісно лікуючим лікарем з начальником терапевтичного відділення, провідним терапевтом військової частини НОМЕР_8 на підставі об`єктивних даних та даних інструментального обстеження (ФГОГК - без патології, ФЗД - патології не виявлено) і узгоджено в телефонному режимі з начальником клініки пульмонології НВМКЦ «ГВКГ», м. Київ, 03.05.2022. Ступінь придатності ОСОБА_1 до військової служби не була встановлена на підставі відсутності направлення для проходження військово-лікарської комісії установленої форми, медичної та службової характеристик.

Не погоджуючись з діями відповідачів щодо призову на військову службу та зарахування до списків особового складу, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1-2 статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

В силу вимог статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-VІІІ від 12.05.2015 (далі - Закон № 389-VIII, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Положеннями ч. 2 ст. 2 Закону № 389-VIII передбачено, що правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначено в Законі України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. Закону № 3543-XII, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно ч. 5 ст. 22 Закону № 3543-XII, призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, пунктом 1 якого передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Пунктом 8 вищевказаного Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки закріплено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, у виконанні завдань з підготовки та ведення територіальної оборони, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно частини 1 статі 2 вищевказаного Закону, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною 6 вищевказаного Закону перебачено види військової служби, серед яких є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Пунктом 2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом.

У відповідності до частини 1 статті 39 Закону № 2232-XII, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В силу вимог частини 3 статті 22 Закону № 3543-XII, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Абзацами 1-3 статті 23 Закону № 3543-XII передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії);

Як вбачається з матеріалів справи, згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.02.2022 № 2, відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, наказано нижчепойменованих осіб сержантського та рядового складу, утримувати в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , зокрема, солдата ОСОБА_1 (а.с. 95).

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2022 № 2966/22, ОСОБА_1 з 25.02.2022 року зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , згідно витягу з наказу від 25.02.2022 року №2. Нараховано та сплачено за лютий 2022 року (з 25.02.2022 по 28.02.2022): грошове забезпечення в сумі 1978,21 грн.; додаткова грошова винагорода за лютий 2022 року - в сумі 4285,71 грн. (а.с. 98).

Отже, з 25 лютого 2022 року ОСОБА_1 був зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 , за період з 25.02.2022 - 28.02.2022 йому було нараховано та сплачено грошове забезпечення та додаткова грошова винагорода.

Водночас, як вірно зазначено судом першої інстанції, в рамках даного адміністративного позову позивачем не оскаржуються ні дії військової частини НОМЕР_1 , ні наказ від 25.02.2022 № 2, яким позивача було зараховано до складу військової частини. Також, позивачем не надано пояснень щодо факту його зарахування до особового складу військової частини НОМЕР_1 , підстав самовільного залишення ним місця її дислокації з 01.03.2022.

Матеріали справи свідчать, що, в подальшому, 09 березня 2022 року ОСОБА_1 вручено повістку та наказано з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).

Поіменним списком Чернігівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 09.03.2022 № 5/598/2 підтверджується направлення ОСОБА_1 у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 (а.с. 9).

Як зазначає апелянт, на час подання ним позовної заяви він зарахований до списків двох військових частин: з 25.02.2022 року до військової частини НОМЕР_1 ( наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2022 №2) та з 09.03.2022 року до військової частини НОМЕР_2 (наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 09.03.2022 № 55), що є порушенням його прав.

З даного проводу, слід зазначити наступне.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що загальновідомим є той факт, що у період з кінця лютого до початку квітня 2022 року на території Чернігівської області та безпосередньо навколо міста Чернігів і на його окраїнах велися активні бойові дії, саме місто піддавалося постійним, зокрема, артилерійським обстрілам та авіа ударам, а життєдіяльність громадян, критична інфраструктура та робота всіх установ і організації були дестабілізовані.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивач не оскаржує вищевказані наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2022 № 2 та наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 09.03.2022 № 55 про зарахування позивача до особового складу частини. Крім того, ОСОБА_1 не оскаржує інші акти індивідуальної дії, які стосуються проходження ним військової служби, зокрема: приміром, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2022 № 6 про визнання ОСОБА_2 такими, що самовільно залишили пункт постійної дислокації; наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 10.05.2022 № 117 про визнання ОСОБА_2 такими, що самовільно залишив місце розташування підрозділу; наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 19.05.2022 № 126 про увільнення від займаних посад і зарахування у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 з 19.05.2022 солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 та інші.

В силу вимог пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану:

а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку;

в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання.

Колегія суддів наголошує, що встановлений в ч. 4 ст. 26 Закону №2232 перелік підстав для звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, в умовах дії воєнного стану є вичерпним.

При цьому, одночасне зарахування позивача на військову службу у дві військові частини не є підставою для звільнення зі служби.

В силу вимог пункту 12 Положення № 1153/2008, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Отже, з огляду на положення пункту 12 Положення № 1153/2008, судом першої інстанції вірно зазначено, що вирішення питання про одночасне проходження позивачем військової служби у двох військових частинах лежить в межах площини повноважень військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 .

Щодо доводів апелянта про те, що він при призові за мобілізацією не проходив медичний огляд для встановлення його придатності/непридатності за станом здоров`я до військової служби, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 1.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 р. за № 1109/15800, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям

Згідно пункту 2.1 вищевказаного Положення № 402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

З даного приводу Чернігівський об`єднаний міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки у відзиві на позовну заяву зазначив, що 09.03.2022 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2, без військово-облікових документів (за словами позивача військовий квиток він загубив), без будь яких медичних документів, що підтверджують ступінь його придатності до військової служби, або підтвердження захворювань, без фотокарток. Виявляв активне бажання, прагнення та готовність до проходження військової служби за мобілізацією. В період активних бойових дій у зв`язку з проведенням активних бойових дій на території Чернігівської області, а також у місті Чернігові, військово-лікарська комісія при Чернігівському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки ступінь придатності до військової служби не визначала. Тому, ступінь придатність до військової служби за мобілізацією визначався особисто кандидатами на проходження військової служби за мобілізацією. Під час спілкування з посадовими особами Чернігівського центру комплектування та соціальної підтримки, скарг на стан здоров`я від громадянина ОСОБА_1 не надходило, себе визнавав придатним до військової служби за мобілізації.

Колегія суддів враховує вищевказані пояснення ІНФОРМАЦІЯ_2 та вважає за необхідне зазначити, що приписами Положення №402 та Закону № 3543-XII передбачено спеціальний порядок для звільнення з військової служби за станом здоров`я, у випадку наявності відповідних підстав.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, суд не наділений повноваженнями щодо встановлення факту придатності/непридатності особи до військової служби. Вказаною компетенцією, в силу правових норм пунктів 1.1 та 2.1 Положення № 402, наділені виключно ВЛК, що свідчить про дискреційність таких повноважень.

Посилання апелянта на те, що у витязі з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 09.03.2022 № 55 зазначено його військове звання «солдат», однак, військову присягу він не складав, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, позивачем не оскаржується даний наказ командира військової частини НОМЕР_2 .

Щодо посилання апелянта на те, що, згідно довідки від 06.044.2022 № 182 Виробничого підрозділу «київська дистанція колії» Південно-Західної залізниці, позивачу надана вістрочка від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців на підставі п.7 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 березня 2022 року № 194 «Деякі питання бронювання військовозобовязаних в умовах правового режиму воєнного стану» та наказу Міністерства інфраструктури України від 16.03.2022 № 142, слід зазначити наступне.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 22 травня 2023 року у справі № 260/1851/22 вказав, що «…відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації та звільнення з військової служби під час мобілізації є різними поняттями і ґрунтуються на положеннях різних інститутів військового права.

За колом осіб бронювання стосується тільки військовозобов`язаних і є для них підставою для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Своєю чергою, звільнення з військової служби стосується військовослужбовців, тобто осіб, які проходять військову службу.

Отже, за змістом і метою бронювання військовозобов`язаних осіб не стосується правовідносин, пов`язаних зі звільненням військовослужбовців із військової служби».

Таким чином, факт бронювання позивача після його призову на військову службу не може розглядатися як поважна причина для його звільнення з військової служби під час воєнного стану на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Беручи до уваги викладене, обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 вчинити дії щодо звільнення позивача з військової служби особового складу частин.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Єгорова Н.М.

Сорочко Є.О.

Повний текст постанови виготовлено 20.11.2023 р.