Справа № 600/2246/23-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2246/23-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк Олександр Петрович

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

20 листопада 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, в якому просив:

1.1. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-2410 від 16.03.2023 року на суму 47303,75 гривень зі сплати податку за Будівлю94я;

1.2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-2410 від 16.03.2023 року на суму 26315,25 гривень зі сплати податку за Будівлю94ю;

1.3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-2410 від 16.03.2023 року на суму 942,50 гривень зі сплати податку за Будівлю94ш;

1.4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-2410 від 16.03.2023 року на суму 6522,75 гривень зі сплати податку за Будівлю94щ;

1.5. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-2410 від 16.03.2023 року на суму 58324,50 гривень зі сплати податку за Будівлю94я1;

1.6. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-2410 від 16.03.2023 року на суму 7304,38 гривень зі сплати податку за БудівлюХ.

2. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржуваними рішеннями безпідставно визначено податкове зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2022 рік. Позивач вказує, що податковим органом протиправно не враховано наявність у нього права на пільгу, передбачену пунктом ж підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статі 266 Податкового кодексу України, оскільки наявні у нього у об`єкти нежитлової нерухомості належать до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" та використовуються ним як сільськогосподарським виробником у власній господарській діяльності і не здаються позивачем в оренду, лізинг, позичку.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року позов задоволено.

3.1. Визнано протиправними та скасовано:

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 16 березня 2023 року №0-2410,

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 16 березня 2023 року №0-2410,

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 16 березня 2023 року №0-2410,

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 16 березня 2023 року №0-2410,

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 16 березня 2023 року №0-2410,

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 16 березня 2023 року №0-2410.

3.2. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в розмірі 6441 грн 60 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн 00 коп.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Апелянт ГУ ДПС в Чернівецькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

5. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що позивачем не надано жодних доказів використання майна, яке належить йому на праві приватної власності особисто для сільськогосподарського товаровиробництва, як об`єкта сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб. У контролюючого органу відсутня інформація, що підтверджує факт використання ОСОБА_1 належних йому на праві приватної власності нежитлових будівель за цільовим призначенням.

6. Також вважає необґрунтованими твердження позивача і про те, що наявні у нього на праві власності об`єкти нежитлової нерухомості мають саме ті коди, які визначені ДК-018-200, оскільки такі не підтверджуються жодними доказами, а у наданих позивачем витягах з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності такі відомості відсутні.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

7. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрований як фізична особа-підприємець та взятий на облік як платник податків Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області 14.06.2004 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

8. Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач здійснює наступні види діяльності за КВЕД, в тому числі: 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві (основний); 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

9. Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, технічними паспортами, інвентаризаційної справи підтверджується, що позивач є власником наступних об`єктів нерухомості, а саме:

- нежитлова будівля (будівля зерноскладу), загальною площею 1455,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлова будівля (будівля майстерні), загальною площею 809,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлова будівля (будівля прохідної), загальною площею 29 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлова будівля (будівля складу ГСМ), загальною площею 200,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлова будівля (будівля корівника), загальною площею 1794,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ;

- нежитлова будівля (кормоцех), загальною площею 449,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

10. Як вбачається із матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області винесено:

- податкове повідомлення-рішення форми Ф №0-2410 від 16 березня 2023 року, яким визначено позивачу податкове зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2022 року на суму 47303,75 грн;

- податкове повідомлення-рішення форми Ф №0-2410 від 16 березня 2023 року, яким визначено позивачу податкове зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2022 року на суму 26315,25 грн;

- податкове повідомлення-рішення форми Ф №0-2410 від 16 березня 2023 року, яким визначено позивачу податкове зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2022 року на суму 942,50 грн;

- податкове повідомлення-рішення форми Ф №0-2410 від 16 березня 2023 року, яким визначено позивачу податкове зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2022 року на суму 6522,75 грн;

- податкове повідомлення-рішення форми Ф №0-2410 від 16 березня 2023 року, яким визначено позивачу податкове зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2022 року на суму 58324,50 грн;

- податкове повідомлення-рішення форми Ф №0-2410 від 16 березня 2023 року, яким визначено позивачу податкове зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2022 року на суму 7304,38 грн.

11. Не погоджуючись із указаними рішеннями суб`єкта владних повноважень, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

12. Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

13. Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

14. Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено статтею 266 ПК України.

15. Згідно положень підпунктів 266.1.1, 266.2.1, 266.3.1, 266.3.2 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

16. Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України встановлено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

17. Згідно з підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

18. За змістом підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

19. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (підпункт 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України).

20. Підпунктом «ж» 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку;

21. Тобто, пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

ІV. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

22. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

23. Правовий аналіз цієї норми зумовлює висновок, що її застосування передбачає наявність трьох умов, перша з яких власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, друга об`єкт нерухомості (будівля, споруда) віднесено до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, а третя такі об`єкти нерухомості не здається їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

24. Так, відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

25. Тобто, визначення «сільськогосподарський товаровиробник», яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ Податок на майно).

26. Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 статті 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

27. Так, поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 року №2238-III, під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

28. З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

29. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

30. Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що фізична особа-підприємець може підпадати під визначення сільськогосподарського товаровиробника. Наведені вище поняття «сільськогосподарський товаровиробник» не суперечать його визначенню у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень пункту 5.3 статті 5 ПК України.

31. До такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 26 листопада 2020 року (справа №560/168/19).

32. Більш того, на користь висновку про те, що положення пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України є застосовними в тому числі й для фізичних осіб, свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання.

33. Так, Законом України від 23 листопада 2018 року №2628-VIII пункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в новій редакції, що наведена судом раніше (діючій на час спірних правовідносин), згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

34. Тобто, законодавець уточнив з 1 січня 2019 року, що сільськогосподарським товаровиробником є як юридичні, так і фізичні особи.

35. Так, згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507, будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

36. Своєю чергою, продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг (стаття 1 Закону України Про сільськогосподарський перепис).

37. Тобто, будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, віднесені до відповідного класу Державного класифікатора 018-2000, використовуються та належать фізичним особам, що займаються сільськогосподарською діяльністю, мають у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, не є об`єктами оподаткування згідно з пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

38. Отже, з метою вирішення питання щодо наявності у позивача права на пільгу, передбачену пунктом "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України, суду належить встановити, чи наділений він статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права, та встановити факт використання позивачем спірних нежитлових будівель як об`єктів сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

39. Саме таку правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові 04 березня 2021 року у справі № 500/2782/18, а тому суд відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України застосовує її до спірних правовідносин.

40. Більше того, у постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 820/3707/17 Верховним Судом наголошено, що встановлена пунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга стосується діяльності сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для її ведення, зокрема стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

41. Як встановлено судом, основним видом діяльності позивача, як фізичної особи-підприємця, є 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві. При цьому, одним із додаткових видів діяльності позивача визначено також 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.10.2022 року №2.

42. Крім цього, у матеріалах справи наявна Реєстраційна інформація сільгоспвиробника з Державного аграрного реєстру, згідно якої ОСОБА_1 є сільгоспвиробником, має у власності 9 земельних ділянок загальною площею 13,89 га та 181 земельна ділянка перебуває у нього в оренді, загальною площею 199,07 га; основними напрямками сільгоспвиробництва є виробництво зернових та виробництво насіння.

43. Поряд з цим, позивачем також на підтвердження його статусу сільськогосподарського товаровиробника надано свідоцтва про реєстрацію машин, що підтверджують наявність у нього спеціальної сільськогосподарської техніки зернозбиральних комбайнів у кількості 4 штуки.

44. Відповідно до поданої 08 лютого 2023 року податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2022 рік, позивач у 2022 році здійснював підприємницьку діяльність згідно кодів КВЕД: 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві (основний); 47.99 інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 49.41 вантажний автомобільний транспорт; 52.24 транспортне оброблення вантажів; 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. За наслідками здійснення господарської діяльності для платника єдиного податку третьої групи, позивач задекларував загальну суму доходу за звітній (податковий) період за ставкою 5% у розмірі 6795321,56 грн та визначив суму податку за ставкою 5% у розмірі 260442,52 грн.

45. Отже, з огляду на наведені вище положення законодавства та враховуючи висновки Верховного Суду, у цій справі можна констатувати, що позивач підпадає під критерії наявності статусу сільськогосподарського товаровиробника.

45. У свою чергу, щодо дійсності використання позивачем спірних нежитлових будівель як об`єктів сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб, то суд зазначає, що згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507, клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) включає в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

46. Окрім цього, до цього класу класифікатора будівель та споруд належать також: будівлі для тваринництва (код 1271.1); будівлі для птахівництва (код 1271.2); будівлі для зберігання зерна (код 1271.3); будівлі силосні та сінажні (код 1271.4); будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства (код 1271.5); будівлі тепличного господарства (код 1271.6); будівлі рибного господарства (код 1271.7); будівлі підприємств лісівництва та звірівництва (код 1271.8); будівлі сільськогосподарського призначення інші (код 1271.9).

47. Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, наявна наступна інформація щодо опису по спірних об`єктах нерухомості, а саме:

- Будівля зерноскладу літ. «А», загальна площа 1455,5 кв.м., розташована за адресою: Чернівецька обл., Вижницький р-н, с. Черешенька, вулиця Українська, будинок 94я, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 205;

- Будівля майстерні літ. «А», загальна площа 809,7 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 205;

- Будівля перехідної літ. «А», загальна площа 29 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 205;

- Будівля складу ГСМ літ. «А», загальна площа 200,7 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 щ, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 205;

- Будівля корівника літ. «А», загальна площа 1794,6 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 205;

- Кормоцех літ. «А», котельна літ «А», гараж літ. «А», навіс літ. «Б» загальна площа 449,5 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 245.

48. Як видно з описів спірних об`єктів нерухомості, то їх дійсно можна віднести до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507.

49. Обґрунтовуючи належність досліджуваних об`єктів нерухомості до таких, які не є об`єктами оподаткування в розумінні пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, позивач звертає увагу суду на характер його господарської діяльності та надає фотоілюстрації об`єктів нерухомості, з яких видно, їх приналежність до сільськогосподарської діяльності та використання їх саме як об`єктів сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб позивача.

50. Також, звертає увагу суду на те, що у 2020 році відповідачем на наведені вище об`єкти нерухомості податковими повідомленнями-рішеннями нараховувались податкові зобов`язання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які у подальшому контролюючим органом були відкликані (скасовані) у зв`язку із здійсненням ОСОБА_1 сільськогосподарської діяльності та належністю таких об`єктів нерухомості до тих, які не є об`єктами оподаткування згідно пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, що вбачається з наявних у справі листів податкового органу від 26.06.2020 року та від 06.01.2022 року.

51. Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не довів належними доказами, що об`єкти нерухомості використовувались ним особисто для сільськогосподарського товаровиробництва як об`єкта сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

52. Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на приписи частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

53. Позивач, будучи суб`єктом приватного права, виконав обов`язок щодо доведення обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Зокрема, проаналізувавши надані ОСОБА_1 докази щодо використання в межах сільськогосподарських потреб об`єктів нерухомості, суд зазначає, що вони відповідають критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, що дає підстави стверджувати про обґрунтованість позиції позивача. Самі по собі об`єкти, а це будівля зерноскладу, будівля майстерні, будівля прохідної, будівля складу ГСМ, будівля корівника, кормоцех, котельна, гараж та навіс, мають досить вузьке функціональне призначення і використовувати їх по-іншому складно.

54. З врахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 є сільськогосподарським товаровиробником, об`єкти нерухомості використовуються по цільовому призначенню в його діяльності, доказів того, що таки об`єкти здаються позивачем в оренду, лізинг, позичку відсутні, а отже такі об`єкти в розумінні пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктами оподаткування.

55. Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено неправомірно, а отже вони підлягають скасуванню.

56. Доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана правильно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

57. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

58. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

59. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

60. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

61. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.