Справа № 380/5936/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 380/5936/23 пров. № А/857/13921/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Тіда» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року ухвалене суддею Хомою О.П. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 380/5936/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Тіда» до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача № 353590 від 08.03.2023 року про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн.

03 липня 2023 року Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким відмовив в задоволенні позову.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як автомобільний перевізник, не забезпечив водія тахографом або індивідуальною контрольною книжкою, чим порушив статтю 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Відповідач дотримався порядку розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, позивач зазначає те, що не є автомобільним перевізником, а, отже, суб`єктом відповідальності за порушення норм Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки транспортний засіб, яким перевозився вантаж належить ОСОБА_1 . Доказів того, що ОСОБА_1 передав належний йому транспортний засіб у користування позивачу, немає. Зазначення у товарно-транспортній накладній автомобільного перевізника, відмінного від власника транспортного засобу, не засвідчує того факту, що саме ця особа є автомобільним перевізником відповідальним за перевезення вантажу, оскільки, їй не належить транспортний засіб, яким здійснювалось перевезення вантажу, а доказів того, що цей транспортний засіб переданий позивачу в користування немає. Крім цього позивач зазначає, що транспортний засіб має бути обладнаний тахографом лише тоді, коли водій здійснює міжнародні перевезення. Також відповідач звертає увагу на те, що у постанові про накладення штрафу відсутні відомості про документи, які не надані відповідачу під час перевірки. Крім того, позивач зазначив, що відповідач не повідомив його про час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

З цих підстав позивач вважає, що постанова про накладення штрафу є протиправною і її необхідно скасувати.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 26.01.2023 року відповідач провів перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

У ході проведення перевірки відповідач зупинив транспортний засіб марки Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 .

За результатами перевірки відповідач склав акт № 348651 від 26.01.2023 року.

У цьому акті відповідач зафіксував порушення позивачем ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме, відсутність у водія протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та щоденних листків реєстрації робочого часу водія.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 08.03.2023 року відповідач прийняв постанову № 353590 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Що стосується тверджень позивача про те, що позивач не є суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року № 2344-ІІІ (далі Закон № 2344-ІІІ), автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

У статті 33 Закону № 2344-ІІІ зазначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Зі змісту цих норм слідує, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт несуть фізичні чи юридичні особи, які безпосередньо здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами.

Вантажний транспортний засіб марки Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 , який, у ході перевірки зупинив відповідач, належить на праві власності ОСОБА_1 .

Вказаний вище транспортний засіб на момент перевірки здійснював перевезення вантажу на підставі товарно-транспортної накладної № 50-1 від 26.01.2023 року.

У вказаній товарно-транспортній накладній, як автомобільний перевізник, зазначено ТзОВ «Альфа ТІДА».

Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила № 363).

Згідно із визначенням, яке наведене у главі 1 Правил № 363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Отже, товарно-транспортна накладна є документом, який містить інформацію про вантаж, який перевозиться.

Позивач передав водію свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, який належить на праві власності ОСОБА_1 , що не заборонено законодавством.

Тому є підстави стверджувати, що саме позивач є автомобільним перевізником товару для вантажовідправника ТзОВ «АТБ-Маркет», а, отже, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Що стосується порушення порядку розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, в частині неповідомлення позивача про час розгляду справи, то апеляційний суд зазначає наступне.

Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Згідно із пунктом 14 Порядку № 1567, рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт

Відповідно до пункту 20 Порядку № 1567, виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму

У абзаці першому пункту 21 Порядку № 1567 зазначено, що, у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт, посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3

Згідно із абзацом першим пункту 25 Порядку № 1567, справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення

У пункті 26 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності)

Згідно із пунктом 27 Порядку № 1567, у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Проаналізувавши наведені вище норми, апеляційний суд зазначає, що посадова особа органу державного контролю зобов`язана скласти акт, в якому зафіксувати порушення особою вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, встановлені під час проведення перевірки.

Розгляд справи про порушення здійснюється в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення не пізніше протягом двох місяців з дня його виявлення.

При цьому, розгляд справи за відсутності уповноваженої особи автомобільного перевізника можливий, лише, у разі його належного сповіщення про розгляд справи, шляхом отримання розписки, надіслання рекомендованого листа із повідомленням про вручення або надсилання повідомлення про розгляд справи на офіційну електронну адресу (за наявності).

Суд першої інстанції встановив, що 13.02.2023 року відповідач склав повідомлення № 8935/33/24-23 про час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 08.03.2023 року з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. за адресою: вул. Львівська, буд. 659 А/2 м. Городок, Львівська область.

Це повідомлення відповідач 17.02.2023 року направив на адресу позивача: вул. Шевченка, 317, м. Львів, 79069, рекомендованим листом зі штрихкодовим ідентифікатором № 022.

Повідомлення вручене особисто одержувачу 21.02.2023 року.

Апеляційний суд перевірив ці обставини та встановив, що вони підтверджені доказами, що є у справі.

Отже, апеляційний суд відхиляє твердження позивача про те, що відповідач не повідомив його про час та місце розгляду справи.

Що стосується суті виявлених порушень, то апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ) передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Згідно із частиною другою статті 48 Закону № 2344-ІІІ, документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

З аналізу вказаних положень статті 48 Закону № 2344-III слідує, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством, які водій повинен мати при собі та надавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із пунктом 6.1 Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, яке затверджене наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Пунктом 6.3 Положення № 340 передбачено, що водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Згідно з визначенням, наведеним у абзаці дванадцятому пункту 1.5 Положення № 340, тахограф - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв.

Отже, тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на ТЗ для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких ТЗ та про певні періоди роботи їх водіїв. Іншим способом контролю водіїв є індивідуальна контрольна книжка, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385 (далі - Інструкція № 385).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 385:

контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі.

Згідно з положеннями пункту 3.3 Інструкції № 385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до положень пункту 3.5 Інструкції № 385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що водій, який здійснює перевезення на вантажному автомобілі, та який обладнаний тахографом, повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Зважаючи на те, що у ході перевірки відповідач встановив відсутність у позивача, як автомобільного перевізника, протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа, то відповідач правомірно притягнув позивача до відповідальності за статтею 60 Закону № 2344-ІІІ.

Суд відхиляє твердження відповідача про те, що у постанові не вказано про виявлені порушення, оскільки постанова прийнята на основі акта перевірки, у якому відповідач встановив, що у позивача, як автомобільного перевізника відсутній протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картка водія чи роздруківка даних роботи тахографа.

Вказані висновки свідчать про законність постанови відповідача № 353590 від 08.03.2023 року про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн. та є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Тіда» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року в справі № 380/5936/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Постанова складена 20.11.2023 року