Справа № 440/8454/23
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/8454/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гіглави О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №191368 від 01.05.2023.

Позов обґрунтований тим, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №191368 від 01.05.2023 підлягає скасуванню як протиправна, оскільки Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, що затверджене наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 07.06.2010 №340, не поширюється на перевезення вантажів та пасажирів під час режиму дії надзвичайної ситуації. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №338 режим надзвичайної ситуації діяв як на момент складення акту, так і станом на дату звернення до суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, а також вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

04.09.2023 до суду від Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) надійшов відзив на позов /а.с. 23-30/, в якому остання заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Вказує на те, що положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок із забезпечення, а на водія пред`явлення для перевірки відповідних документів. Так, за змістом акту проведення перевірки №355084 від 29.03.2023 посадовою особою було перевірено транспортний засіб IVECO, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом KOGEL, державний номерний знак НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 , що використовується для здійснення перевезень ФОП ОСОБА_1 , та виявлено порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме "при наданні послуг з перевезення вантажу "Цегла рядова червона" згідно ТТН №97 від 29.03.2023 на момент перевірки водій не надав тахокарту даних роботи аналогового тахографа за 29.03.2023 на водія, яка передбачена п. 3.3 наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010, чим порушено статтю 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ - перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону. 01.05.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області винесено постанову №191368 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн за перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". Поряд з цим, відповідач вказав, що посадовими особами відповідача під час здійснення 29.03.2023 рейдової перевірки належного позивачу транспортного засобу була проведена перевірка наявності у водія на момент проведення заходу контролю документів на встановлений тахограф в рамках його належної експлуатації (у тому числі використання водієм тахокарт до аналогового тахографа), обов`язкова наявність яких визначається відповідно до статті 48 Закону №2344-ІІІ та Інструкції №385, а не перевірка дотримання водієм встановлених режимів праці та відпочинку відповідно вимог Положення №340. Зокрема, зміст акту проведення перевірки №355084 від 29.03.2023 чітко говорить про порушення вимог Інструкції №385.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 та частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу IVECO EUROSТAR 440E38, державний номерний знак НОМЕР_1 , його власником являється ОСОБА_3 /а.с. 8/.

Також згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу - напівпричепу KOGEL SN24, державний номерний знак НОМЕР_2 , його власником являється ОСОБА_4 /а.с. 8 зі звороту/.

За змістом товарно-транспортної накладної від 29.03.2023 №97 вказаними транспортними засобами здійснювалося перевезення вантажу - "Цегла рядова червона" автомобільним перевізником ФОП ОСОБА_1 від ПП ВФ "Будрезерв" до ТОВ "Постач М" з пункту навантаження м. Ромни до пункту розвантаження м. Київ /а.с. 14/.

29.03.2023 відповідно до направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 27.03.2023 №008566 /а.с. 37 зі звороту/ та Графіка проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) у період з 27.03.2023 по 31.03.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Сумській області /а.с. 38/ у м. Ромни на вул. Горького інспекторами Укртрансбезпеки був перевірений транспортний засіб марки ІVECO EUROSТAR 440E38, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом KOGEL SN24, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який відповідно до товарно-транспортної накладної від 29.03.2023 №97 здійснював перевезення вантажу "Цегла рядова червона" на замовлення автомобільного перевізника ФОП ОСОБА_1 від ПП ВФ "Будрезерв" до ТОВ "Постач М" з пункту навантаження м. Ромни до пункту розвантаження м. Київ /а.с. 14/.

За результатами перевірки посадовими особами Укртрансбезпеки складений акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №355084 від 29.03.2023 /а.с. 38 зі звороту/, в якому зафіксовано порушення, а саме, при наданні послуг з перевезення вантажу "Цегла рядова червона" згідно ТТН від 29.03.2023 №97 на момент перевірки водій не надав тахокарту даних роботи тахографа за 29.03.2023 на водія, яка передбачена пунктом 3.3 наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010, чим порушено статтю 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". Відповідальність за вказане порушення передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" - перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону.

В графі "пояснення водія про причини порушень" та в графі "підпис водія транспортного засобу" акту рейдової перевірки №355084 від 29.03.20232 зазначено, що водій ОСОБА_2 зі змістом акту ознайомлений та підписав акт без зауважень та будь-яких пояснень.

Повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт вих. №25608/34/24-23 від 18.04.2023 /а.с. 43 зі звороту/, в якому зазначено дату, час та місце розгляду справи (у приміщенні Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області) з 10:00 до 12:00 01.05.2023), надіслано Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Вказане повідомлення отримане позивачем 22.04.2023, що підтверджується відповідними відомостями з офіційного сайту Укрпошти /а.с. 44-45/.

01.05.2023 начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті Ткаченком Д.В. винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №191368 /а.с. 37/, якою до ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" застосовано адміністративно-господарський штраф в сумі 17000,00 грн за допущення порушення статі 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" (згідно акту проведення перевірки №355084 від 29.03.20232).

Примірник вказаної постанови разом із супровідним листом Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті №30130/34/24-23 від 02.05.2023 /а.с. 45 зі звороту - 47/ надіслано на адресу ОСОБА_1 та отримано останнім 09.05.2023.

Не погодившись із прийняттям постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №191368 від 01.05.2023, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні визначено Законом України "Про автомобільний транспорт" №2344-III від 05 квітня 2001 року /надалі Закон №2344-III (у відповідній редакції)/.

Законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень /стаття 2 Закону №2344-III /.

Відповідно до положень статті 6 Закону №2344-III загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.

Реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08 листопада 2006 року затверджено Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) /надалі - Порядок №1567 (у відповідній редакції)/.

Цей Порядок визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт /пункт 1 Порядку №1567/.

Згідно з пунктом 2 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Пунктом 4 Порядку №1567 встановлено, що рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11 лютого 2015 року /надалі Положення №103/, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті" від 02 грудня 2021 року № 1579-р вирішено погодитися із пропозицією Міністерства інфраструктури щодо утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби, реорганізувавши шляхом поділу відповідні міжрегіональні територіальні органи зазначеної Служби за переліком згідно з додатком.

Так, Додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2021 року № 1579-р передбачено утворення територіального органу Укртрансбезпеки - Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області внаслідок реорганізації шляхом поділу Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

Отже, Відділ державного нагляду (контролю) у Полтавській області є територіальним органом Державної служби України з безпеки на транспорті, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, який уповноважений здійснювати державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті, зокрема, шляхом здійснення рейдових перевірок та притягнення до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до пунктів 14, 15, 20-22 Порядку №1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі); виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Згідно з пунктами 25-27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Як свідчать матеріали справи, позивач правом на подання своїх заперечень щодо виявленого рейдовою перевіркою порушення та доказів на їх підтвердження не скористався.

Натомість, актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №355084 від 29.03.2023 підтверджується, що перевіркою виявлено порушення, а саме, при наданні послуг з перевезення вантажу "Цегла рядова червона" згідно ТТН від 29.03.2023 №97 на момент перевірки водій не надав тахокарту даних роботи тахографа за 29.03.2023 на водія, яка передбачена пунктом 3.3 наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010, чим порушено статтю 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за вказане порушення передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" - перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону.

Оскаржуваною постановою №191368 від 01.05.2023 до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону.

Так, абзацом 3 частини 1 статі 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник- фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Позивач не заперечує факт того, що є автомобільним перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до частини першої статті 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 48 Закону № 2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

При цьому, формулювання "інші документи, передбачені законодавством" передбачає необхідність звернення до інших нормативно-правових актів, якими регулюються ті чи інші суспільні відносини в сфері перевезень, для визначення необхідних для здійснення внутрішніх вантажних перевезень документів. Відтак, перелік документів, наведений у статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", не є вичерпним.

Таким чином, положеннями спеціального закону покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а на водія пред`явлення для перевірки відповідних документів.

Відповідно до пункту 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 (далі - Положення №340), автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Відповідно до пункту 4 наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування, крім пункту 6.1 Положення, затвердженого цим наказом, який набирає чинності для перевезення вантажів колісними транспортними засобами з повною масою понад 12 тонн, нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю від 50 до 150 км - з 01.06.2013.

Тобто, ще з 01.06.2013 вантажні транспортні засоби з повною масою понад 12 тонн, що використовуються для здійснення перевезень вантажів, у тому числі внутрішніх, повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Відповідно, у разі обладнання транспортного засобу тахографом автомобільним перевізником мають виконуватися законодавчо встановлені обов`язкові вимоги щодо забезпечення належної експлуатації такого тахографу та, зокрема, наявності всіх необхідних документів та надання їх водієві для подальшого пред`явлення під час проведення перевірок.

Натомість, посадовими особами Укртрансбезпеки під час проведення рейдових перевірок здійснюється перевірка наявності документів на встановлений тахограф (у тому числі, заповнених тахокарт у кількості, що передбачена ЄУТР), обов`язкова наявність яких визначається відповідно до статті 48 Закону №2344-ІІІ.

В свою чергу, порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів, визначається нормами Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі Інструкція №385).

Так, за визначенням Інструкції №385 контрольний пристрій (тахограф) обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Натомість, тахокарта бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

При цьому, тахокарта за визначенням ЄУТР - щоденний реєстраційний лист режиму праці та відпочинку.

Відповідно до пункту 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

В свою чергу, перевізники відповідно до пункту 3.5 Інструкції №385:

- забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий);

- зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії;

- аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР, здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку, зокрема, наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа (пункт 3.6 Інструкції №385).

При цьому, відповідно до пункту 1.3 норми Інструкції №385 поширюються на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Тобто, нормами вказаного нормативно-правового акту не передбачено жодних винятків чи особливостей залежно від виду здійснюваних перевезень внутрішні чи міжнародні.

В цьому контексті суд зауважує на помилковість та безпідставність доводів позивача, викладених в позовній заяві, щодо того, що перевірений транспортний засіб здійснював перевезення вантажу згідно товарно-транспортної накладної в межах території України, тобто внутрішні перевезення, оскільки чинним законодавством чітко встановлено здійснення відповідачем перевірок документів щодо порядку використання тахографу як для міжнародних перевезень, так і для внутрішніх.

Таким чином, з огляду на зазначені норми, використання тахокарт до аналогового тахографа чи особистої картки водія до цифрового тахографа є щоденним обов`язком водія під час керування транспортним засобом.

В свою чергу, на перевізника покладено обов`язок забезпечити водія необхідною кількістю тахокарт чи чинною особистою карткою.

Натомість, посадовими особами Укртрансбезпеки під час проведення рейдових перевірок здійснюється перевірка наявності документів на встановлений тахограф (зокрема, заповнених тахокарт у кількості, що передбачена ЄУТР), обов`язкова наявність яких визначається відповідно до статті 48 Закону №2344-ІІІ.

З огляду на викладене, відсутність заповнених тахокарт до аналогового тахографа є порушенням порядку використання встановленого на транспортному засобі тахографа, а не виключно порушенням режиму праці та відпочинку.

Порушення ж порядку експлуатації встановленого тахографа в частині відсутності у водія належної кількості заповнених тахокарт до такого тахографа має наслідком застосування до автомобільного перевізника відповідальності у виді адміністративно-господарського штрафу відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ.

При цьому, фактична відсутність у водія на момент проведення перевірки заповненої тахокарти за 29.03.2023 (поточний день) не заперечується позивачем у позовній заяві.

Зокрема, як підтверджується наявними матеріалами справи, водієм транспортного засобу під час проведення рейдової перевірки замість належної заповненої тахокарти за 29.03.2023 була пред`явлена посадовим особам відповідача тахокарта без будь-яких ідентифікаційних даних (не заповнена).

Разом з тим, імперативний обов`язок водія транспортного засобу використовувати тахокарти до аналогового тахографа кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом, та мати при собі заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, прямо передбачений нормами пункту 3.3 Інструкції №385.

Що ж стосується доводів позивача про відсутність у відповідача правових підстав для застосування адміністративно-господарського штрафу в умовах введеного (на момент проведення перевірки та розгляду справи про порушення) в країні режиму надзвичайної ситуації, спричиненого поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, оскільки відповідно до пункту 1.4 Положення №340 останнє не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються під час стихійного лиха, аварій та інших надзвичайних ситуацій, то, на переконання суду, вказане Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку.

В свою чергу, посадовими особами відповідача під час здійснення 29.03.2023 рейдової перевірки належного позивачу транспортного засобу була проведена перевірка наявності у водія на момент проведення заходу контролю документів на встановлений тахограф в рамках його належної експлуатації (у тому числі використання водієм тахокарт до аналогового тахографа), обов`язкова наявність яких визначається відповідно до статті 48 Закону №2344-ІІІ та Інструкції №385, а не перевірка дотримання водієм встановлених режимів праці та відпочинку відповідно до вимог Положення №340. Зокрема, зміст акту проведення перевірки №355084 від 29.03.2023 чітко говорить про порушення вимог Інструкції №385.

Слід зауважити, що нормами зазначених нормативно-правових актів, зокрема, Інструкції №385, не передбачено жодних винятків щодо звільнення водіїв від обов`язку використовувати особисту карту кожного дня, протягом якого керували транспортним засобом, чи можливості автомобільних перевізників не здійснювати контроль за належною експлуатацією тахографів водіями транспортних засобів чи відтермінування такого обов`язку з тих чи інших обставин, у тому числі під час дії надзвичайного стану.

Відтак, відповідні доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає безпідставними, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються виключно на помилковому тлумаченні позивачем положень чинного законодавства про автомобільний транспорт та обставин проведення рейдової перевірки.

Водночас, за доцільне зауважити, що виявлення факту порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт та встановлення наявності підстав для притягнення до відповідальності здійснюється саме під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) на основі пред`явлених водієм транспортного засобу документів.

Так, саме відсутність обов`язкових відповідно до статті 48 Закону №2344-ІІІ для здійснення вантажних перевезень документів (заповненої тахокарти до аналогового тахографа), що є окремим та самостійним порушенням вимог законодавства про автомобільний транспорт, у спірному випадку стала підставою для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу відповідно до постанови №191368 від 01.05.2023.

Відтак, враховуючи викладені фактичні обставини проведення перевірки, посадовими особами відповідача цілком обґрунтовано зроблено висновок про порушення позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт в частині здійснення перевезень вантажів за відсутності обов`язкових для здійснення таких перевезень документів.

Відповідно, зазначені позивачем обставини не спростовують факт виявленого порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт та не є підставою для звільнення від відповідальності за таке порушення.

У спірному випадку позивачем жодним чином не спростовано правомірність притягнення його до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Навпаки, доводи позовної заяви тільки підтверджують обґрунтованість дій посадових осіб відповідача.

Враховуючи викладене та зважаючи на порушенням позивачем вимог статті 48 Закону №2344-ІІІ в частині відсутності на час проведення рейдової перевірки відповідних документів, у відповідача були правові підстави для застосування до ОСОБА_1 відповідного адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Європейська, буд. 155, м. Полтава, Полтавська область, 36008), Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (просп. Перемоги, буд.14, м. Київ, 03135, ідентифікаційний код 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Cуддя О.В. Гіглава