Справа № 260/471/23
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 листопада 2023 року м. Ужгород№ 260/471/23
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яким просить суд:

- застосовувати при вирішенні спору правові висновки Верховного суду, зроблені в постанові Верховного суду від 22 січня 2019 року в справі №577/2457/17, оскільки фактичні обставини справи №577/2457/17 є аналогічними тим, що розглядаються судом;

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в призначенні ОСОБА_1 з 27.10.2022 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме 2019 - 2021 роки.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити та виплатити, з врахуванням раніше виплачених сум, з 27.10.2022 р. ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме 2019 - 2021 роки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 жовтня 2022 року після досягнення пенсійного віку (65 років), передбаченого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", позивач через електронний кабінет ПФУ звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески відповідно до ч.2 ст.42 Закону №1058 за 2019-2021 роки.

Листом відповідача від 21.11.2022 в призначенні пенсії за віком позивачу відмовлено, відтак позивач вважає відмову пенсійного органу в призначенні пенсії протиправною, оскільки позивач має право на призначення пенсії за віком.

Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву згідно якого, відповідач не погоджується з позовними вимогами з огляду на те, що 27.10.2022 року (вх.№4353/Г-0700-22) ОСОБА_1 звернувся через вебпортал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії (з даною заявою мав звертатись до найближчого сервісного центру до його місця реєстрації).

Законом України «Про звернення громадян» та Законом України «Про інформацію» передбачено, що органами Пенсійного фонду України в межах компетенції надаються роз`яснення чинного пенсійного законодавства, правильності його застосування в конкретних випадках та відповіді щодо порушення прав та інтересів громадян органами Пенсійного фонду.

Звернення ОСОБА_1 розглянуто в межах компетенції спеціалістами відділу розгляду звернень управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та листом №4225-4353/Г-02/8-0700/22 від 21.11.2022 р позивача проінформовано, що для подачі заяви про перерахунок пенсії йому необхідно звернутися до найближчого сервісного центру до його місця реєстрації або ж скористатися послугами вебпорталу.

Представник відповідача зазначає, що відповідь оформлена листом №4225-4353/Г-02/8-0700/22 від 21.11.2021р р. на заяву позивача від 27.10.2022р., не містить ознак рішення органу публічної влади, а носить інформаційний характер і не набуває статусу рішення в розумінні п.1 ч.1 ст.19 КАС України, тому не може бути оскарженою в адміністративному суді в порядку адміністративного судочинства.

Твердження позивача, що листом Головне управління від 21.11.2022 в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відмовлено не відповідає реальним обставинам справи, оскільки згаданим листом надано роз`яснення щодо алгоритму дій, які повинен вчинити ОСОБА_1 для подачі заяви про перерахунок пенсії.

Представник вважає, що Головне управління не приймало рішень про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , що свідчить про безпідставність позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом в ході розгляду адміністративної справи, позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Закарпатській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" з 21 грудня 2011 року.

27 жовтня 2022 року позивач через електронний кабінет ПФУ звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески відповідно до ч.2 ст.42 Закону №1058 за 2019-2021 роки.

21 листопада 2022 року Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області листом №4225-4353/Г-02/8-0700/22 повідомило позивача, що його звернення від 27.10.2022 року подане через вебпортал Пенсійного фонду України, в межах компетенції розглянуто спеціалістами відділу розгляду звернень управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Законом України «Про звернення громадян» та Законом України «Про інформацію» передбачено, що органами Пенсійного фонду України в межах компетенції надаються роз`яснення чинного пенсійного законодавства, правильності його застосування в конкретних випадках та відповіді щодо порушення прав та інтересів громадян органами Пенсійного фонду.

Відповідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (зі змінами), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року передбачено, що заява про призначення/перерахунок пенсії (додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного Фонду України.

Відповідачем було повідомлено позивача, що йому необхідно звернутися до найближчого сервісного центру до його місця реєстрації або ж скористатися послугами вебпорталу та повторно подати заяви про призначення пенсії.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч.1 ст.2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV).

Статтею 7 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь- який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно ч.1 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ГІФУ.

Відповідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (зі змінами), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року передбачено, що заява про призначення/перерахунок пенсії (додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Заява про призначення/перерахунок пенсії може бути подана разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за №991/27436.

Органи Пенсійного фонду України наділені дискреційними повноваженнями на прийняття рішення про призначення пенсії (здійснення перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший) та визначення підстав, за яких призначається (перераховується) пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні (перерахунку).

Судом встановлено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою від 26.10.2022 року, яка була розглянута відповідачем у порядку Закону України «Про звернення громадян» та роз`яснено позивачу, що йому необхідно звернутися до найближчого сервісного центру до його місця реєстрації або ж скористатися послугами вебпорталу та повторно подати заяви про призначення пенсії.

Враховуючи, що позивачем не дотримано порядку звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за результатами розгляду вказаної заяви відповідачем не приймалось.

Верховний Суд у постанові від 15.08.2019 у справі №1340/4630/18 зазначив, що згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Враховуючи, що позивачем не дотримано порядку звернення до відповідача із заявою та відсутність рішення відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії, на час розгляду справи права позивача не порушені. Відтак, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямованеце рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, встановлюючи істину в справі суд повинен ґрунтуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби в суду не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву, що випливає з позиції Європейського суду з прав людини, яку він висловив у п. 45 рішення в справі «Бочаров проти України», п. 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», п. 43 рішення у справі «Кобець проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Зібрані і досліджені матеріали цієї справи не підтверджують та не обґрунтовують позовні вимоги, з якими до суду звернувся позивач. При цьому, відповідачем доведено правомірність своїх дій у відповідності до вимог, встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Беручи до уваги все вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами й іншими учасниками справи докази, а також їх письмові доводи, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що позов до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 5, 19, 77, 243, 246, 262 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк