Справа № 496/3264/23
Суддя: Пасечник М. Л.
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 496/3264/23
Провадження № 2-а/496/24/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пасечник М.Л.

за участю секретаря - Гончаренко І.В.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування рішень суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття проваджень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд: скасувати постанови серії БАД № 088181 від 09.03.2023 року, серії БАД № 088182 від 09.03.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.; закрити провадження по справах про адміністративне правопорушення та скасувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що постанови серії БАД № 088181, № 088182 від 09.03.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності, по справі про адміністративне правопорушення винесені незаконно, з порушенням положень КУпАП, при відсутності події та складу правопорушення, при відсутності доказів вчинення правопорушення. ОСОБА_1 вважає, що його незаконно притягнуто до відповідальності за неіснуюче правопорушення, якого він не вчиняв. При винесенні постанов посадова особа поліції порушила вимоги ст. 280 КУпАП, яка передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказаних вимог працівник поліції не виконав. В оскаржуваних постановах зазначено, що працівник поліції розглянув матеріали адміністративного правопорушення, на підставі яких притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Таким матеріалом є лише протокол про адміністративне правопорушення, який не відповідає КУпАП та дійсності, а тому не може вважатись достатнім та належним доказом вчинення позивачем правопорушення. За таких обставин, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не могло бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Жодних доказів по справі, крім протоколу, наприклад показів свідків, показань технічних приладів чи технічних засобів, чи інших доказів по справі, на момент розгляду адміністративної справи не було. Вказане свідчить про те, що працівник поліції розглянув справу та притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутності доказів вчинення ним правопорушення та його вини, упереджено, оскільки не взяв до уваги пояснення позивача, не дослідив обставини справи в сукупності, а керувався лише домислами, припущеннями та неіснуючими даними. Той факт, що дані, вказані у постанові по справі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності та не підтверджуються доказами, пояснюється тим, що працівники поліції не зупиняли транспортний засіб, який стояв біля Біляївського відділення Ощадбанку на вул. От. Головатого, ОСОБА_1 виконувались всі їхні законні вимоги, з яким позивач ознайомлений професійно, оскільки являється підполковником у відставці та має професійну юридичну освіту. ОСОБА_1 був згоден на обстеження тільки в медичному закладі, але працівники поліції відмовились поїхати з ним на його автомобілі до медичного закладу для обстеження на стан сп`яніння та стану здоров`я позивача, оскільки йому було зле та він зупинився самостійно. Лише після доведення вини відповідними доказами відповідач мав право притягати позивача до відповідальності. Працівник поліції не маючи взагалі ніяких доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, притягнув його до відповідальності, не виконавши при цьому вимоги ст.ст. 251, 252 КУпАП, ст. 69 КАС. В даному випадку ніяких доказів вини позивача немає, а тому немає суб`єктивної сторони і відповідно складу правопорушення. На думку позивача, працівник поліції незаконно виніс оскаржувані постанови і взагалі не мав права притягати позивача до адміністративної відповідальності та вважає законно скасувати постанови серії БАД № 088181, № 088182 від 09.03.2023 року, в яких неможливо розібрати ким вони складені та за яке адміністративне правопорушення, обставини події перекручені, внесені завідомо неправдиві відомості та не приєднано клопотань позивача, його прізвище у постановах неправильно вказано та провадження закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Від представника Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшов до суду лист, в якій зазначено про те, що 09.03.2023 року о 23:09 год. ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Hiаce, д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Біляївка, вул. Спортивна, де був зупинений працівниками поліції ВП № 2 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області. Під час перевірки документів ОСОБА_1 надав лише пенсійне посвідчення (UA) НОМЕР_2 , видане 31.12.2004 року, у зв`язку з чим, відносно останнього було складено постанову за ч.1 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії).

ОСОБА_1 надав до суду заперечення на письмові пояснення представника відповідача, в яких зазначив, що при складанні оскаржуваних постанов не було доведено законність зупинки 09.03.2023 року о 21:09 год. та огляд мікроавтобуса «Тойота», який йому належить, працівниками поліції, тому огляд на стан сп`яніння та огляд автотранспорту без доведення законності зупинки незаконний. Всі подальші вимоги поліцейських 09.03.2023 року до ОСОБА_1 , зокрема вимоги пройти огляд на стан сп`яніння та огляд транспортного засобу являлись незаконними і згідно конституційного права він не був зобов`язаний виконувати такі вимоги. Порушено права позивача, які передбачені ст. 3 Конституції України. Позивач не згодний з оскаржуваними постановами у зв`язку з невідповідністю висновків щодо обставин справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права. Позивачу не було вручено копію постанов. Постанови винесені при відсутності факту та події правопорушення, та оформлені на ОСОБА_1 , тобто на іншу з юридичним статусом особу. Винесено необ`єктивні та неправосудні рішення, на підставі грубих процесуальних порушень при складанні адміністративних матеріалів поліцейськими, а саме неправильно встановлено особу, не роз`яснено права особі, що видно з відеозапису, поняті - співробітники МВС з автоматами, особи, які складали постанови були озброєні, їх дії яких порушують права людини, особливо з інвалідністю, аморальні та порушують Закон України «Про етичну поведінку», наявне самоуправство та свавілля в діях посадових осіб МВС. Поняті були з автоматами та посвідченнями МВС. Позивач вважає суттєвими порушення при винесенні постанов, оскільки йому не було роз`яснено права та обов`язки та усно відмовлено у наданні юридичної допомоги, без письмової відмови, чим грубо порушено права ОСОБА_1 та процесуальну процедуру складання та оформлення адміністративних матеріалів, що являється недопустимим.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 09.03.2023 року поліцейським СРПП ВП №1 ОРУП №2 старшим сержантом поліції Грабовим Є.В. винесено постанову серії БАД № 088181 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 09.03.2023 року о 23:09 год. в м. Біляївка, вул. Отамана Головатого, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Toyota Hiace, д.н. НОМЕР_1 не пред`явив посвідчення водія, чим порушив п.п. 2.1.а ПДР України.

09.03.2023 року поліцейським СРПП ВП № 1 ОРУП №2 старшим сержантом поліції Грабовим Є.В. винесено постанову серії БАД № 088182 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення на підставі ст. 36 КУпАП (приєднано до постанови серії БАД № 088181).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 09.03.2023 року о 23:09 год. в м. Біляївка, вул. Отамана Головатого, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Toyota Hiace, д.н. НОМЕР_1 не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування власників наземного транспортного засобу цивільно-правової відповідальності, чим порушив п.п. 2.1.б, 2.1. ґ ПДР України.

ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 .

ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_4 , видане 06.06.2007 року Роздільнянським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення.

У ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» (далі Закон) встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За пунктами 1.3., 1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон); ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) (п.п. 2.1.а, 2.1.б, 2.1.ґ ПДР України).

Положеннями ч.1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в Постанові від 19.02.2020 року ( № 496/4315/16-а) дійшов висновку, що обов`язковому доказуванню під час розгляду справ про адміністративні правопорушення підлягають лише факти вчинення або невчинення певною особою адміністративного правопорушення, які в свою чергу, підтверджуються відеозйомкою фіксації події адміністративного правопорушення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: 1) дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; 2) транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); 3) технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); 4) розмір штрафу та порядок його сплати; 5) правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; 6) відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст. 31 Закону «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень (ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію»).

В даному випадку, оскаржувані постанови не містять відомостей про те, яким чином зафіксовано факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 , зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

У постановах серії БАД № 088181, серії БАД № 088182 від 09.03.2023 року не зазначається про те, що під час винесення рішень суб`єкта владних повноважень здійснювалася фото/відеофіксація події.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте, відповідач жодних, передбачених ст. 251 КУпАП, доказів на підтвердження обставин вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 126 КУпАП, не надав.

Водночас будь-яких належних доказів, які б свідчили про порушення позивачем правил дорожнього руху України, відповідачем судам не надано, у матеріалах справи як доказ наявна лише постанова, яка є предметом оскарження. Відеозапису нагрудної камери патрульного, яка працювала під час виявлення адміністративного правопорушення, суду не надано.

За такого правового регулювання та аналогічних обставин справи колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 161/7041/17 від 28.10.2019 року).

Позиція сторін має бути визначеною юридично і доведеною безспірними доказами, якими в даній справі є конкретні документи та матеріали.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до абз.1 ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Тобто, саме відповідач, будучи повноважною особою на розгляд справи про адміністративне правопорушення та складання постанови про накладення адміністративного стягнення, зобов`язаний обґрунтувати правомірність складення оскаржуваної постанови.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 520/6006/21 від 19.01.2023 року вказано, що особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Проте, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, правомірності рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП не довів, відтак оскаржувані постанови підлягають скасуванню, а провадження підлягають закриттю.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Нормами ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (ст. 75 КАС України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

Оскаржувані постанови серії БАД № 088181, № 088182 від 09.03.2023 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містять посилань на докази вчинення ним правопорушення.

Тож, єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень є саме оскаржувані постанови по справі про адміністративне правопорушення, в яких зафіксовано порушення.

Суд знаходить, що за обставинами справи постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути визнані належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вони не є самостійними беззаперечними доказами, являє собою рішення про притягнення до адміністративної відповідальності і обставини викладені в них повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Дослідивши наявні в справі докази, суд вважає, що ОСОБА_1 не було порушено вимоги п. 2.1. а, 2.1. б, 2.1. ґПДР України, а відповідачем, в порушення вимог ст. 280 КУпАП, додатково не було встановлено тих обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає, що відсутність передбачених законом доказів скоєння правопорушення може призвести до випадків безпідставного притягнення осіб до адміністративної відповідальності.

Судом також встановлено, що працівником поліції під час винесення оскаржуваних постанов прізвище правопорушника зазначено « ОСОБА_2 », у той час як вірним є прізвище « ОСОБА_3 » (згідно копій паспорту та пенсійного посвідчення), що вкотре підтверджує те, що працівником поліції не були з`ясовані всі обставини під час винесення рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. А в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачиться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У Постанові Верховного суду у складі Колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.06.2019 року по справі № 560/751/17 зазначено, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно вимог ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем жодним доказом не доведено правомірність винесених оскаржуваних рішень, не доведено викладені в постановах обставини та вчинення позивачем адміністративних правопорушень, суд вважає, що посилання ОСОБА_1 в обґрунтування вимог щодо скасування постанов про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими і доведеними, у зв`язку з чим, постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, та накладення штрафу у розмірі 425 грн. підлягають скасуванню, а провадження у справах про адміністративні правопорушення - закриттю.

Разом з тим, в прохальній частині позову, позивач просив суд скасувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Проте, суд вважає, що у задоволенні позову в цій частині слід відмовити, оскільки ч. 3 ст. 286 КАС України дозволяє скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, при цьому можливість скасування адміністративного стягнення у вигляді штрафу нормами цієї статті не передбачено. Водночас, слід роз`яснити, що скасування постанов серії БАД № 088181 від 09.03.2023 року та серії БАД № 088182 від 09.03.2023 року та закриття проваджень у справах, є підставою для звільнення позивача від сплати штрафу.

Крім того, у прохальній частині позову ОСОБА_1 просив суд скасувати постанову, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та інші статті закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Проте, суд зазначає, що вказані вимоги в рамках даного спору не розглядалися, оскільки ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 11.05.2023 року, яка залишена без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2023 року, відмовлено у відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області в частині скасування протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД №122815 від 09.03.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП, серії ААД № 122814 від 09.03.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, серії ВАВ № 763641 від 09.03.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП та закриття провадження у справах.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 частково.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позов задоволено в повному обсязі, тому за рахунок бюджетних асигнувань Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській областіслід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 90, 139, 242-246, 250-251, 286, 293, 295, 297КАС України, ст.ст. 7, 9, 245, 247, 251-252, 280 КУпАП, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування рішень суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття проваджень - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 088181 від 09.03.2023 року, складену відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 088182 від 09.03.2023 року, складену відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Закрити провадження у справах про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за правопорушення, передбачені ч.1 ст. 126 КУпАП, згідно постанов про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 088181 від 09.03.2023 року та серії БАД № 088182 від 09.03.2023 року, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській областіна користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20.11.2023 року.

Суддя М.Л. Пасечник