Справа № 300/951/23
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 300/951/23 пров. № А/857/10835/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області,

на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року (суддя - Матуляк Я.П., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м.Івано-Франківськ, дата складання повного тексту - не зазначено),

в адміністративній справі №300/951/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У березні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ПФУ в Івано-Франківській області (далі - відповідач-1), в якому, з урахуванням уточненого позовну, просила: 1) визнати протиправною відмову відповідача-1 в призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до вимог ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІ, викладену в листі від 01.12.2022 №0900-0214-8/41196; 2) зобов`язати відповідача-1 призначити позивачу з 15.11.2022 пенсію за вислугу років відповідно до вимог ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІ, зарахувавши до стажу роботи час роботи в органах прокуратури половини строку навчання в Коломийському коледжі права та бізнесу з 01.09.1993 до 04.07.1996 та період роботи на посаді секретаря судового засідання в Рожнятівському районному суді з 05.07.1996 по 02.08.2002.

Відповідач-1 позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Просив відмовити в задоволені адміністративного позову в повному обсязі. Також просив залучити до участі в справі співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Ухвалою суду першої інстанції від 25.04.2023 залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач-2) як другого відповідача до участі в справі.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.05.2023 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 22.11.2022 за №69 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру", половину періоду навчання з 01.09.1994 до 04.07.1996 в Коломийському коледжі права та бізнесу та період роботи з 05.07.1996 по 02.08.2002 на посаді секретаря судового засідання в Рожнятівському районному суді. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України "Про прокуратуру", починаючи з 15.11.2022. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 на користь позивача частину сплаченого судового збору в розмірі 715,73 гривень.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач-1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Апелянт вважає рішення суду винесеним з порушенням норм матеріального права, з наданням неналежної правової оцінку всім суттєвим обставинам справи та неповним дослідженням доказів у справі, яке підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом порушено норми матеріального права, оскільки при задоволенні позовних вимог застосовано норми Закону, які втратити чинність, зокрема Закон Української PCP "Про освіту". Вказує скаржник, що згідно з поданими документами на дату звернення (15.11.2022) вислуга років, яка враховується для призначення пенсії (враховано по 30.09.2022), становить 20 років 1 місяць 27 днів. До вислуги років не враховано період навчання з 01.09.1993 по 28.06.1996 у Коломийському коледжі права і бізнесу (2р. 9 міс. 25 дн.), оскільки за нормами ст.86 Закону №1697-VІІ зараховується половина строку навчання у вищих юридичних навчальний закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; половина строку навчання з 29.06.1996 по 02.08.2002, так, як згідно додатків до дипломів ВА 17178294 від 30.01.2001, форма навчання-заочна та РН №14339517 від 12.07.2002 форма навчання теж заочна, що також не враховується до вислуги років для призначення пенсії згідно ст.86 Закону №1697-VІІ. Рішенням відповідача-2 відмовлено позивачу в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю певного стажу роботи за вислугою років, який необхідний для призначення пенсії за вислугою років. В період з 03.06.1996 по 02.08.2002 позивачка поєднювала роботу з навчанням, працюючи секретарем Рожнятівського районного суду. Юридичну освіту ступеня "бакалавра" позивачка отримала 30.01.2001, що також суперечить п.6 ст.86 Закону №1697-VІІ, згідно якого до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою. Щодо обраного способу захисту прав позивача, то належним способом захисту права позивача може бути зобов`язання Головного управління повторно розглянути заяву про призначення пенсії, а не зобов`язання призначити пенсію.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 25.05.2023 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач на апеляційну скаргу відповідача-1 подала відзив, у якому висловила незгоду з доводами апелянта, які не спростовують висновків суду. Вказує, що судом повно та всебічно з`ясовано обставини справи, відповідно до норм матеріального та процесуального права. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 15.11.2022 звернулася до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" (а.с. 11).

Органом призначення пенсії за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

За результатами розгляду заяви позивача та поданих документів рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 22.11.2022 №69 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" у зв`язку з відсутністю необхідної вислуги років (не менше 25 років) (а.с. 34-36).

Згідно вказаного рішення, станом на 15.11.2022 вислуга років ОСОБА_1 на посадах у органах прокуратури становить 20 років 1 місяць 27 днів, а загальний страховий стаж - 28 років 2 місяці 6 днів. Вказано, що не зараховано до вислуги років позивача період роботи з 29.06.1996 по 02.08.2002, оскільки частиною 6 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 передбачено зарахування до вислуги років часу роботи на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою, а позивач закінчила у 1996 році Коломийський коледж права і бізнесу. Вищу освіту заявниця здобула лише 12.07.2002 року.

ГУ ПФУ в Івано-Франківській області листом від 01.12.2022 за №0900-0214-8/41196 повідомило позивачку про відмову в призначенні пенсії за віком згідно рішення від 22.11.2022 №69 (а.с. 33).

Вважаючи відмову відповідача в призначенні пенсії за вислугу років протиправною, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (в редакції на час звернення позивача про призначення пенсії за вислугу років, далі - Закон №1697-VII), прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років, зокрема, не менше з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Частина 6 статті 86 Закону №1697-VII передбачає, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Вказаний перелік періодів роботи є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Суд встановив, що пенсійний орган згідно поданих 15.11.2022 позивачем документів для призначення пенсії за вислугу років, прийняв 22.11.2022 спірне рішення №69, згідно якого вислуга років ОСОБА_1 на посадах у органах прокуратури становить 20 років 1 місяць 27 днів, а загальний страховий стаж - 28 років 2 місяці 6 днів.

В той же час, при розгляді заяви позивача, відповідачем не зараховано до вислуги років позивача період роботи з 29.06.1996 по 02.08.2002 на посаді секретаря судового засідання в Рожнятівському районному суді.

Частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню пенсійного органу, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 в період з 01.09.1994 по 04.07.1996 навчалась в Коломийському коледжі права і бізнесу за спеціальністю "правознавство", після закінчення якого 04.07.1996 видано диплом НОМЕР_1 молодшого спеціаліста за кваліфікацією «юрист» (а.с. 20-25).

Крім того, в період з 1996 року по 2021 рік позивач навчалася в Економіко-правничому інституті, м.Чернівці, форма навчання - заочна, де отримала базову вищу освіту за напрямком підготовки «Право» та здобула кваліфікацію бакалавра, отримавши відповідний диплом від 01.03.2001 (а.с. 22-23).

У 2002 році позивач закінчила Прикарпатський університет ім.Василя Стефаника, форма навчання - заочна і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобула кваліфікацію юриста, отримавши диплом спеціаліста від 12.07.2002 (а.с. 24-25).

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 , в період з 03.06.1996 по 02.08.2002 позивач працювала на посаді секретаря судового засідання Рожнятівського районного суду, а з 05.08.2002 і станом на час звернення до пенсійного органу про призначення пенсії за вислугу років (15.11.2022) - в органах прокуратури (а.с. 13-19).

Перевіряючи можливість зарахування позивачу до вислуги років періоду з 29.06.1996 по 02.08.2002 роботи на посаді секретаря судового засідання в Рожнятівському районному суді (тобто періоду, який не зарахований згідно рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 22.11.2022 №69), що дає право на пенсію згідно із статтею 86 Закону №1697-VII, то колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частини 6 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (в редакції на час звернення позивача за призначенням пенсії - 15.11.2022), до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується, зокрема, час роботи на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою.

Статтею 17 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 року №2145-VIII (в редакції на час розглядуваних правовідносин) передбачено, що метою вищої освіти є здобуття особою високого рівня наукових та/або творчих мистецьких, професійних і загальних компетентностей, необхідних для діяльності за певною спеціальністю чи в певній галузі знань. Вища освіта здобувається на основі повної загальної середньої освіти. Рівні, ступені вищої освіти, порядок, умови, форми та особливості її здобуття визначаються спеціальним законом.

Згідно ст.43 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 №1060-XII (в редакції від 25.05.1996), вищими закладами освіти є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші. Відповідно до статусу вищих закладів освіти встановлено чотири рівні акредитації: перший рівень - технікум, училище, інші прирівняні до них вищі заклади освіти; другий рівень - коледж, інші прирівняні до нього вищі заклади освіти; третій і четвертий рівні (залежно від наслідків акредитації) - інститут, консерваторія, академія, університет. Вищі заклади освіти здійснюють підготовку фахівців за такими освітньо-кваліфікаційними рівнями: молодший спеціаліст - забезпечують технікуми, училища, інші вищі заклади освіти першого рівня акредитації; бакалавр - забезпечують коледжі, інші вищі заклади освіти другого рівня акредитації; спеціаліст, магістр - забезпечують вищі заклади освіти третього і четвертого рівнів акредитації. Вищі заклади освіти певного рівня акредитації можуть здійснювати підготовку фахівців за освітньо-кваліфікаційними рівнями, які забезпечують заклади освіти нижчого рівня акредитації. Вищі заклади освіти у встановленому порядку можуть створювати різні типи навчально-науково-виробничих комплексів, об`єднань, центрів, інститутів, філій, коледжів, ліцеїв, гімназій.

Підпунктом 4 пункту 2 розділу XV "Прикінцевих та Перехідних положення" Закону України "Про вищу освіту" від 01.07.2014 №1556-VІІ передбачено, що після набрання чинності цим Законом диплом про вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста (початкова вища освіта) прирівнюється до диплома про вищу освіту за освітньо-професійним ступенем молодшого бакалавра.

З урахуванням наведених правових норм рівень освіти, здобутий позивачем у 1996 році, відноситься до молодшого спеціаліста за кваліфікацією «юрист», що прирівнюється до освітньо-професійного ступеня «молодшого бакалавра», який в свою чергу відповідно до статті 5 Закону "Про вищу освіту" від 01.07.2014 №1556-VІІ є освітнім ступенем, що здобувається на початковому рівні (короткому циклі) вищої освіти.

Отже, отримавши 04.07.1996 диплом молодшого спеціаліста, позивач здобула кваліфікацію юриста, яка відповідає першому рівню вищої освіти, а з 05.07.1996 по 02.08.2002 працювала секретарем Рожнятівського районного суду з отриманою початковою вищою юридичною освітою. Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з урахуванням приписів п.6 ст.86 Закону №1697-VІІ до вислуги років позивача, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посаді секретаря Рожнятівського районного суду як державного службовця, яку обіймала особа з вищою юридичною освітою.

Також половина періоду навчання позивача з 01.09.1994 до 04.07.1996 в Коломийському коледжі права та бізнесу за спеціальністю "Правознавство" із здобуттям кваліфікації юриста, яка відповідає першому рівню вищої освіти, повинна бути врахована пенсійним органом до вислуги років, що дає право на призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.86 Закону №1697-VІІ.

Наведені положення правового регулювання спірних правовідносин і встановлені фактичні обставини дають підстави дійти висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 22.11.2022 за №69 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії, яке підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги наведених вище висновків суду першої інстанції не спростовують.

Разом з тим, апеляційний суд враховує, що частиною першою статті 44 Закону №1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з пунктом 1 частини першою статті 45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

У відповідності до пункту 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року №13-1 та чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі по тексту - Порядок), заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Вирішуючи позовну вимогу щодо зобов`язання відповідача-1 призначити позивачу з 15.11.2022 пенсію за вислугу років відповідно до вимог ст.86 Закону №1697-VІІ, зарахувавши до стажу роботи час роботи в органах прокуратури половини строку навчання в Коломийському коледжі права та бізнесу з 01.09.1993 до 04.07.1996 та період роботи на посаді секретаря судового засідання в Рожнятівському районному суді з 05.07.1996 по 02.08.2002, колегія суддів враховує, що згідно із статтею 58 Закону №1058-IV, Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тим самим, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2 (далі - Положення №28-2), управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону №1058, Пенсійний фонд України є органом який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсію та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання пов`язані з веденням обліку пенсійних активів осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законами України і статутом Пенсійного фонду України.

Інструкцією користувача реалізації механізму розподілу та опрацювань звернень за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів від 21 грудня 2020 року внесені зміни в програмне забезпечення підсистеми призначення та виплати пенсії на базі електронної пенсійної справи в частині централізації призначення пенсії. Пенсійним фондом України впроваджено новий механізм розподілу та опрацювання звернень щодо призначення/перерахунку пенсій за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1 Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України (далі - Постанова №25-1), зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 16 березня 2021 за №339/35961, передбачено опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсії бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця подачі заяви та місця проживання пенсіонера.

Відповідно пункту 4.2 розділу IV Постанови №25-1, після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

У розглядуваній справі судом встановлено, що заяву про призначення пенсії від 15.11.2022 позивач подала за місцем проживання та перебування на обліку, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, яке прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії.

Встановивши порушення права позивача на призначення спірної пенсії, суд першої інстанції, обираючи спосіб захисту порушеного права, не врахував, що на суд покладено контроль за законністю прийнятих відповідачами як суб`єктами владних повноважень рішень, дій або бездіяльності щодо вказаних питань.

За таких обставин з урахуванням повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність визнання протиправним та скасування рішення відповідача-2 щодо відмови в призначенні пенсії.

Водночас, на переконання суду апеляційної інстанції, правильним та ефективним способом захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення є зобов`язання відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача від 15.11.2022 року про призначення пенсії за вислугу років згідно статті 86 Закону №1697-VІІ, із зарахуванням ОСОБА_1 до вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру", половину періоду навчання з 01.09.1994 до 04.07.1996 в Коломийському коледжі права та бізнесу та період роботи з 05.07.1996 по 02.08.2002 на посаді секретаря судового засідання в Рожнятівському районному суді.

При цьому, необхідно звернути увагу, що при повторному розгляді питання про призначення позивачці пенсії на відповідача-2 судом покладається обов`язок розглянути звернення ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду про зарахування до вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, спірних періодів.

Тобто, відповідачем-2 має бути здійснений повторний розгляд поданої заяви позивача про призначення пенсії за віком у відповідності до вимог чинного законодавства, в тому числі з урахуванням висновків суду та положень статті 45 Закону №1058-IV, яка встановлює строки призначення пенсії.

З урахуванням наведеного вище, рішення суду першої інстанції з вирішення позовних вимог зобов`язального характеру, ухвалено з порушенням норм матеріального права, яке у цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення відповідних позовних вимог.

У решта частині рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його необхідно у решта частині залишити без змін.

У відповідності до статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати новому перерозподілу не підлягають.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області - задоволити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року в адміністративній справі №300/951/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії - скасувати частково, а саме, в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру", половину періоду навчання з 01.09.1994 до 04.07.1996 в Коломийському коледжі права та бізнесу та період роботи з 05.07.1996 по 02.08.2002 на посаді секретаря судового засідання в Рожнятівському районному суді, та про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України "Про прокуратуру", починаючи з 15.11.2022, - і в цій частині прийняти нову постанову.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 листопада 2022 року про призначення пенсії за вислугу років згідно статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІ із зарахуванням ОСОБА_1 до вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" половину періоду навчання з 01.09.1994 до 04.07.1996 в Коломийському коледжі права та бізнесу та період роботи з 05.07.1996 по 02.08.2002 на посаді секретаря судового засідання в Рожнятівському районному суді.

У решта частині рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року в адміністративній справі №300/951/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль