Справа № 336/10354/23
Суддя: Калюжна В. В.
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2023 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя із адміністративним позовом до відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АА №00011722 від 17.07.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне. Постановою серії АА №00011722 від 17.07.2023 року на позивача накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. Відповідно до даної постанови, 19.06.2023 року о 20-45 год. на а/д Н-11 км 76+702, Дніпропетровська область, належний Позивачу транспортний засіб марки DAF CF 85.460, д.н.з НОМЕР_1 допустив рух із перевищенням нормативних параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 5, 188 % (2, 075т) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Зазначену постанову позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, посилаючись на те, що вагові показники під час перевезення вантажів були в межах норми, а Відповідачем під час винесення оскаржуваної постанови не вірно визначено категорію та тип транспортного засобу та причепу, що призвело до невірних обрахувань гранично допустимих показників вагових параметрів, визначених п.22.5 ПДР України. Крім того, зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженою постановою КМУ № 1174 від 27.12.2019 року, оскільки в оскаржуваній постанові відсутні відомості про причеп та його технічні характеристики, що унеможливлює здійснити коректну калькуляцію.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10.10.2023 року зазначену справу передано на розгляд Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03.11.2023 року позов прийнято до провадження, призначено судове засідання без повідомлення сторін, встановлено Відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

08.11.2023 року від представника Державної служби України з безпеки на транспорті надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач заперечує щодо поданого позову, вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідачем встановлено, що 19.06.2023 року о 20-45 год. на а/д Н-11 км 76+702, Дніпропетровська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF CF 85.460, д.н.з НОМЕР_1 , який здійснював рух із перевищенням нормативних параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5, 188 % (2, 075т) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. Відповідач зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що позивач здійснював вантажне перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом в розумінні законодавства, а позивачем не доведено, що на розміщеному напівпричепі знаходився саме контейнер з відповідним маркуванням або змінний кузов з відповідним маркуванням. З огляду на зафіксовані параметри транспортного засобу, Відповідач вважає, що у спірному випадку зафіксований транспортний засіб трьохвісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом, та максимально допустиме навантаження для даного транспортного засобу відповідно до п.п. «б» п.22.5 ПДР України становить 40 т. Відповідач зазначає, що сам факт реєстрації за позивачем автомобільного транспорту контейнеровоза не поширює вагові обмеження, передбачені п. 22.5 Правил дорожнього руху у 44 т для відповідного транспорту. Вагу транспортного засобу було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу. Розрахунок відсоткового перевищення загальної маси відбувався за відповідною формулою: (46750 кг - 40000 кг ( 10%*46750)/40000кг)х 100%= 5,188 %. Таким чином, вірно встановлено перенавантаження в 2075 кг, що становить 5,188%. Також представник відповідача вважає необґрунтованими доводи позову щодо неправомірності постанови з огляду на відсутність у ній даних про технічні характеристики причепу, оскільки дана інформація не є обов`язковою для встановлення складу правопорушення та зазначається уповноваженою особою за можливості встановлення такої інформації. За вказаних обставин вважає, що позивача правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та об`єктивною, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, а також вивчивши відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних міркувань.

За змістом ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки предметом оскарження є постанова про накладення адміністративного стягнення, суд перевіряє законність та обґрунтованість винесення постанови та досліджує, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону при розгляді справи та інше.

В силу вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому, водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу ст.ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Судом встановлено, що 17 липня 2023 року Головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюк Л.М. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА №00011722, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 гривень.

Відповідно до вказаної постанови, 19.06.2023 року о 20-45 год. на а/д Н-11 км 76+702, Дніпропетровська область, належний Позивачу транспортний засіб марки DAF CF 85.460, д.н.з НОМЕР_1 допустив рух із перевищенням нормативних параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 5, 188 % (2, 075) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, яка є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, в тому числі, державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення (пункт 5 Положення).

Пунктом 7 Положення передбачено, що для виконання покладених на неї завдань, Укртрансбезпека має право, в тому числі: використовувати у своїй діяльності транспортні засоби, зокрема спеціалізовані, та засоби вимірювальної техніки; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справи про порушення законодавства; використовувати засоби фото і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.

Отже, положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами).

Маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу (22.1 Правил дорожнього руху України).

У відповідності до п.п. «б» п. 22.5 Правил дорожнього руху України рух транспортних засобів та їх составів на автомобільних дорогах державного значення допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси щодо вантажних автомобілів, а саме комбінованих транспортних засобів: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом 36 т, двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40т, трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - 40т, двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 42т, трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44т, Автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом 40т.

Тобто, пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України визначено параметри транспортних засобів та їх вагові характеристики, при яких допускається рух транспортних засобів.

Відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами регламентована статтею 132-1 КУпАП.

Зі змісту ч. 2 ст. 132-1 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням є перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами та тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.

Згідно п.п. 7, 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку. У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги. Інформаційні файли з винесеними постановами передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Вимоги до форми постанови визначені статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якої постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Зі змісту постанови серії АА № 00011722 від 17.07.2023 року вбачається, що суть встановленого порушення полягає у допущенні відповідальною особою руху транспортного засобу із перевищенням параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,188 % (2,075 тонн), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Тобто об`єктивна сторона порушення визначена у перевищенні максимальної фактичної маси транспортного засобу на 5,188 % (2,075 тонн), у зв`язку з чим прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

У розділі «Результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент учинення адміністративного правопорушення» зазначені фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей 6 шт., спарені колеса 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 2670 мм, 2-3: 1320 мм, 3-4: 4470 мм, 4-5: 1420 мм, 5-6: 1410 мм; навантаження на вісь 1 - 5050 кг, 2 - 6150 кг, 3 - 10650 кг, 4 - 7422 кг, 5 7283 кг, 6 - 7675 кг, загальна маса - 47240 кг. Висота 3,833 м., ширина 2,487 м., довжина 16,714 м. Також зафіксована загальна маса транспортного засобу, що виміряна з урахуванням похибки 42516 кг.

З наведеного вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, посадова особа Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті визначила транспортний засіб марки DAF CF 85.460, д.н.з НОМЕР_1 як трьохвісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом, у зв`язку із чим прийшла до висновку про дозволену максимальну масу такого транспортного засобу 40 тонн для доріг державного значення.

Суд з таким висновком посадової особи відповідача не погоджується, оскільки з наданих суду письмових доказів встановлено, що транспортний засіб марки DAF CF 85.460, д.н.з НОМЕР_1 є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем, повна маса 25000 кг, маса без навантаження - 8320 кг, рухався із напівпричепом марки SCHMITZ, державний номерний знак НОМЕР_2 - спеціалізований напівпричіп спеціалізований Н/ПР платформа універсальна (для перевезення контейнерів/сипких вантажів (зернових культур), що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 .

Так, відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, вантажним контейнером називається одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб. м і більше). Розрізняють контейнери універсальні, спеціалізовані і контейнери-платформи.

Універсальні контейнери (ГОСТ 18447-79) використовуються для перевезення штучних вантажів широкої номенклатури, укрупнених вантажних одиниць і дрібноштучних вантажів.

Спеціалізовані контейнери призначені для вантажів обмеженої номенклатури чи окремих видів вантажів (ГОСТ 19417-74).

Контейнер-платформа вантажна платформа з конструктивними особливостями і розмірами основи контейнера.

Автотранспортний засіб зі змінним кузовом спеціалізований транспортний засіб, обладнаний пристроєм для установки та знімання швидко відокремлюваного від шасі кузова, установлюваного при зніманні на опори чи дорожню поверхню. Для перевезення змінних кузовів найчастіше використовуються шасі одиночних автомобілів і напівпричепів.

Так, в оскаржуваній постанові зафіксовано лише транспортний засіб - DAF CF 85.460, д.н.з НОМЕР_1 - спеціалізований вантажний сідловий тягач, однак в порушення Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою КМУ №1174 від 27 грудня 2019 року, не встановлено державний номерний знак напівпричепу, внаслідок чого відповідно відповідачем не були встановлені дійсні характеристики транспортних засобів. Долучена інформаційна картка також не містить даних щодо типу причепу транспортного засобу.

Таким чином, достовірність зроблених відповідачем вимірювань стосовно вантажу, який перевозився вказаним автотранспортним засобом є сумнівним, оскільки неможливо встановити на підставі чого Державна служба України з безпеки на транспорті, не визначивши тип, модель, марку причепу/напівпричепу, категорію транспортного засобу, для розрахунку відсотку перевищення маси нормативних параметрів застосовує максимально допустиму вагу саме 40 тон, а не іншу, передбачену п.22.5 ПДР України для різних типів автомобілів, причепів/напівпричепів.

В той же час до відзиву додані додатки до оскаржуваної постанови фотознімки автомобіля д.н.з НОМЕР_1 , який зазначений в оскаржуваній Постанові та міститься фото напівпричепу та його державний номерний знак НОМЕР_5 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 є спеціалізований напівпричеп платформа універсальна (для перевезення контейнерів сипких вантажів (зернових культур) марки SCHMITZ та зафіксовано проїзд транспортного засобу DAF CF 85.460, д.н.з. НОМЕР_6 , з напівпричепом та змінним кузовом.

Отже, транспортний засіб марки DAF CF 85.460, д.н.з НОМЕР_6 разом із причепом марки SCHMITZ - SPR 24L д.н.з. НОМЕР_5 відповідають вимогам пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, оскільки перевезення здійснювалось напівпричепом зі змінним кузовом, і вага не перевищувала допустимих нормативних параметрів, визначених п. 22.5 ПДР, для трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, у 44 тони.

За таких обставин, посадова особа відповідача при складенні оскаржуваної постанови невірно визначила тип автомобіля при проведенні розрахунку відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу, взявши допустиму вагу не контейнеровоза в 44 тони, а вантажного тягача з причепом в 40 тон, та, як наслідок, провела розрахунки, які не відповідають дійсним обставинам справи.

Посилання Відповідача на недотримання Позивачем вимог маркування, опломбування контейнеру, правил перевезення вантажу в контейнері, не спростовують того, що транспортний засіб, рух якого зафіксовано в автоматичному режимі, відповідає ознакам контейнеровоза, для цілей застосування положень пункту 22.5 Правил дорожнього руху, і ці ймовірні порушення правил перевезення вантажу, не тягнуть відповідальність, передбачену ч.2 статті 132-1 КУпАП .

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Під час розгляду справи суд враховує, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 08 липня 2020 року (справа № 463/1352/16-а).

З урахуванням викладеного, та встановленого КАС України обов`язку доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем, суд прийшов до висновку про недоведеність вини Позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, тобто порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами. Так, на переконання суду, відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, а саме перевищення максимально дозволеної загальної маси транспортного засобу на автомобільній дорозі державного значення.

Відповідно до вимог частини 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови та наявності складу адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо викладеної у позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн. за подання адміністративного позову.

Водночас, відповідно до висновку, викладеного у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року (справа №543/775/17), розмір судового збору за подання позовної заяви у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 536,80 грн.

Враховуючи, що за результатом судового розгляду, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору, в розмірі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 132, 143, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії АА № 00011722 від 17.07.2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2ст.132-1 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 8500 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Інформація відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, адреса: пр. Перемоги, 14, м.Київ, 01135, .

Суддя В.В.Калюжна