Справа № 571/1816/23
Суддя: Верзун О. П.
Дата ухвалення: 2023-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №571/1816/23
Провадження № 2-а/571/19/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області під головуванням судді Верзун О.П., за участі секретаря судового засідання Шупрудько І.М., позивача ОСОБА_1 , її представника Семенюка А.С., представників відповідача Гвоздецької О.В. та Маринича С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії виконавчого комітету Рокитнівської селищної ради Сарненського району Рівненської області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

встановив:

До суду звернулась ОСОБА_1 із адміністративним позовом, в якому вона позивається до адміністративної комісії виконавчого комітету Рокитнівської селищної ради Сарненського району Рівненської області із вимогою про скасування постанови про адміністративне правопорушення. В позовній заяві просить постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рокитнівської селищної ради №22 від 29.09.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 6800,00 гривень скасувати, провадження у справі закрити, стягнути на користь позивача судовий збір.

В обґрунтування позову зазначає, що адміністративною комісією при виконавчому комітеті Рокитнівської селищної ради було прийнято постанову №22 від 29.09.2023, якою постановлено: накласти штраф на громадянку ОСОБА_1 , яка вчинила адміністративне правопорушення і порушила ч.2 ст.156 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 6800 грн. Підставою притягнення позивачки до адміністративної відповідальності був, нібито, продаж нею неповнолітній особі слабоалкогольного напою пива «Львівське 1715», ємністю 1,15 л.

Зазначає, що оскаржувана постанова прийнята на підставі протоколу, складеного з порушенням вимог чинного законодавства, базується на поясненнях, що суперечать одне одному, а висновок про винуватість позивача ґрунтується на припущеннях. Зокрема, відсутні будь які докази, що підтверджують саму подію продажу пива позивачкою, тобто розрахункові документи, фіскальні чеки, належність проданого товару до пива чи іншого алкогольного або слабоалкогольного напою, тощо. Жодним чином не підтверджується купівля вказаного товару неповнолітньою, передача товару, отримання грошей.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити у спрощеному порядку.

26 жовтня 2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнав та заперечив проти скасування постанови. У відзиві зазначено, що вказані обставини викладені в протоколі підтверджуються поясненнями позивача, де ОСОБА_1 стверджує, що дійсно працювала 20.08.2023 у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що в АДРЕСА_1 та поясненнями неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , копією паспорта ОСОБА_2 , рапортом ДОП ВП №2, рапортом інспектора СЮП. В обґрунтування заперечень посилається на пояснення неповнолітньої ОСОБА_2 2007 року народження, де вона зазначає, що дійсно 20.08.2023 року, близько 14 год. 30 хв. (точної години не пам`ятає), в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що по АДРЕСА_1 , продавець (її дані невідомі, пам`ятає, що була блондинкою) здійснила продаж пива «Львівське 1715», ємкістю 1,15 л, ціни не пам`ятає, оскільки купувала не лише пиво. Продавець не запитувала її віку. Неповнолітню опитано в присутності батька ОСОБА_4 . З пояснень ОСОБА_3 , 2007 року народження, з яких, вбачається, що 20.08.2023 року, близько 14:30 год., вона разом з подругою ОСОБА_2 , у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що у АДРЕСА_1 купили пиво «Львівське 1715», ємкістю 1,15 л, за ціною близько 50-55 грн., точної суми не пам`ятає. Продавець без жодних вагань здійснила продаж пива, при цьому не запитуючи чи ОСОБА_2 виповнилося 18 років.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Семенюк А.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити позов. Представник позивача зазначив, що позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за продаж спиртних напоїв неповнолітній , у зв`язку з чим було накладено штраф у розмірі 6800 грн. З такою постановою позивач та він не погоджуються, оскільки ОСОБА_1 пива неповнолітній не подавала і таких доказів матеріали справи не містять, оскільки немає фіскального чеку, немає свідків та не підтверджено вину особи. У протоколі не зазначено про вилучення пива. Зауваження викликає і те, в якому об`ємі це пиво було продано: 1 л чи 1,15л. В цьому сенсі роздруківка з сайту виробника пива підтверджує виробництво пива об`ємом 0,45 л, але не заперечують об`єм -1л та 1,15л,; ціна пива зазначена без її встановлення, оскільки покази свідків посилання на ціну не містять. Поліція неодноразово опитувала неповнолітню, через що вона надала такі як було їм треба покази. Такі пояснення викликають сумніви у сторони позивача та її представника.

Представники відповідача Гвоздецька О.В. та Маринич С.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на відзив. ОСОБА_5 , заперечуючи щодо позову зазначала, що відносно ОСОБА_1 надійшов протокол про порушення нею правил торгівлі алкогольними напоями. До протоколу долучено пояснення ОСОБА_1 , що вона працювала у магазині «Спіріт Фуд», вини не визнає. За результатами розгляду протоколу адмінкомісією було встановлено, що мало місце ДТП за участі неповнолітніх, які отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані до лікарні. Пізніше встановили, що обоє неповнолітні під час ДТП були з ознаками алкогольного сп`яніння. Опитані неповнолітні пояснили, що купували пиво алкогольне саме у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у біленької продавчині, яку встановили працівники поліції і нею виявилась ОСОБА_1 . Діти заперечували, що купували пиво де інде. Розбіжності щодо об`єму купованої рідини пояснює тим, що діти були в лікарні, перебували у збудженому після ДТП стані, а тому могли не точно вказувати на виміри рідини, що було уточнено працівниками поліції пізніше. Працівник, яка склала протокол відносно ОСОБА_1 була присутня під час розгляду матеріалів, вказувала, що нею встановлювалась особа, яка обслуговувала покупців у торговій в залі, а не будь-яка інша продавчиня і що саме відносно цієї особи було складено протокол.

Розглядаючи протокол, на виконали вимог КУпАП, перше засідання адмінкомісії відклали, оскільки ОСОБА_1 не була у належний спосіб повідомлена про розгляд протоколу. У другому засіданні адмінкомісії була присутньою, однак заперечувала свою вину. Тому, оскільки в магазині наявні камери відеоспостереження, і остання підтвердила, що зможе надати відео як доказ своїх заперечень щодо обставин вчиненого правопорушення та невинуватості, засідання повторно відклади. У зв`язку з чим комісія відклала розгляд протоколу втретє для того, щоб ОСОБА_1 змогла надати відео, яким би підтвердила, що факт продажу пива неповнолітній особі з її сторони не було. Однак, доказів у спростування обставин протоколу нею не було надано, а тому, з врахуванням наявних доказів ОСОБА_1 визнали винуватою та наклали адміністративне стягнення у виді штрафу.

Представник відповідача Маринич С.А. підтвердив пояснення ОСОБА_5 та доповнив, що розбіжності у поясненнях свідків ОСОБА_6 та Легкобит щодо об`єму придбаного пива -1л і 1,15 л. пояснюються тим, що такі пояснення відбирались у ході різних перевірок: одна-за результатами ДТП, а інша - за результатами виявлення, що діти перебували в стані алкогольного сп`яніння. З приводу останньої перевірки, то вона проводилась співробітником сектору ювенальної превенції ВП № 2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області. Така різниця в об`ємі не є істотною, однак, пиво безалкогольне в об`ємі 1л та 1,15л не випускається, оскільки він особисто з`ясовував, що пиво безалкогольне цієї торгової марки розливається лише об`ємом 0,45л. іншої розфасовки немає. Тому, доводи сторони позивача про те, що ОСОБА_6 могло бути відпущено пиво безалкогольне не заслуговують на увагу. Те, що свідки не вказані у протоколі, також не впливає на вину особи, оскільки ці свідки ОСОБА_6 і Легкобит опитані про обставини придбання спиртного і вони ж є потерпілими у справі про ДТП, опитати їх більш детально не вдалося, тому що перебували в лікарні. Дівчата разом з батьками викликалися на розгляд адмінкомісії, однак не з`явилися. Особу продавця було вставлено працівником поліції і ця обставина також з`ясовувалась під час притягнення особи до адмінвідповідальності, доказів які б спростували обставини, зазначені в протоколі на було надано. А тому комісія вірно вирішила справу та прийняла законне рішення.

Суд, заслухавши учасників справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, та вивчивши заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 29 вересня 2023 року щодо ОСОБА_1 було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до якої зазначено, що у АДРЕСА_1 , 20 серпня 2023 року близько 14:30 год. ОСОБА_1 здійснила продаж неповнолітній ОСОБА_2 , 2007 р.н., слабоалкогольного напою пива «Львівське 1715», ємкістю 1,15 л., за що була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 грн.

Сторона позивача з порушенням не згідна, з підстав, зазначених у позові, посилається на те, що вказаного правопорушення не вчиняла, а тому вважає дії комісії протиправними. Крім того, позивач зазначає, що відсутні докази що такий продаж здійснила саме позивач, матеріали не містять фіскального чеку на підтвердження купівлі, а також було порушено порядок складення протоколу. просить скасувати постанову про накладення на неї адміністративного стягнення в сумі 6800 грн. по справі про адміністративне правопорушення №22 від 29.09.2023 за ч.2 ст.156 КУпАП. Просить скасувати постанову про накладення на неї адміністративного стягнення в сумі 6800 грн. по справі про адміністративне правопорушення №22 від 29.09.2023 за ч.2 ст.156 КУпАП.

Вказаний спір виник у зв`язку з оскарженням постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до частини другої статті 6 КУпАП органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, забезпечуючи відповідно до Конституції України додержання законів, охорону державного і громадського порядку, прав громадян, координують на своїй території роботу всіх державних і громадських органів по запобіганню адміністративним правопорушенням, керують діяльністю, адміністративних комісій та інших підзвітних їм органів, покликаних вести боротьбу з адміністративними правопорушеннями.

Згідно з ч. 2 ст. 218 КУпАП, адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, передбачені частиною другою статті 156 КУпАП.

Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення адміністративними комісіями регламентується Положення про адміністративні комісії, відповідно до ст. 22 якого, справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення слід, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При вирішенні спору, суд виходить із наступного.

Обмеження щодо продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів встановлені статтею 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до цієї статті забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння:

1) особами, які не досягли 18 років;

2) особам, які не досягли 18 років.

Якщо у продавця пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння виникли сумніви щодо досягнення 18-річного віку покупцем, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові, тютюнові вироби, електронні сигарети, рідини, що використовуються в електронних сигаретах, та пристрої для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, продавець зобов`язаний звернутися до такого покупця з вимогою пред`явити паспорт громадянина України або інший документ, що підтверджує його вік.

У разі відмови покупця надати такий документ забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння такій особі.

З оскаржуваної постанови вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, комісією були досліджені докази, долучені до матеріалів справи (протокол про адміністративне правопорушення, пояснення неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , письмові пояснення ОСОБА_1 та інші відомості, що містились у рапорті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ).

ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях підтвердила, що 20.08.2023 працювала в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », однак заперечила продаж пива неповнолітній особі, посилаючись на відсутність доказів.

ЇЇ пояснення спростовуються письмовими поясненнями ОСОБА_2 , яка чітко вказала, що 20.08.2023 приблизно о 14:15 разом з Лідією у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у АДРЕСА_1 придбали пиво «Львівське 1715» 1 л і продавець не запитувала її віку. У своїх поясненнях від 21.08.2023 ОСОБА_2 уточнила, що придбала пиво слабоалкогольне, ємкістю 1,15 л, ціни не пригадує, чек продавець їй видала, проте вона від нього відмовилась.

Суд не приймає до уваги доводи позивача та її представника, що пояснення відбиралися декілька разів з метою домогтися від неповнолітньої саме таких пояснень, які потрібні для складання протоколу, оскільки таке твердження є припущенням; окрім того особи, наділені повноваженнями збирати докази, в тому числі, опитувати осіб з метою вставлення обставин справи, вправі повторно опитати особу, з метою уточнення отриманих від неї фактичних даних, а також для з`ясування розбіжностей, що не забороняється законом.

Відтак, пояснення ОСОБА_2 є логічними та послідовними. Вони підтверджуються поясненнями ОСОБА_3 , яка була свідком (очевидцем) та підтвердила факт придбання ОСОБА_2 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в АДРЕСА_1 .

Посилання сторони позивача на недоведеність вини позивачки з огляду на ту обставину, що їм невідомо звідки взялася ціна пива, яка зазначена в протоколі від 21.08.2023 істотного значення, на думку суду, не має, оскільки позивачу вмінено порушення працівником підприємства торгівлі правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), а саме: продаж пива (крім безалкогольного) особі, яка не досягла вісімнадцятирічного віку. Тобто, відповідальність за ч. 2 ст. 156 КУпАП настає за факт продажу пива (крім безалкогольного) неповнолітній особі. Таким чином, встановлення такої ознаки як вартість пива не є суттєвою, скільки справа не стосувалась обману покупця чи порушення правил розрахунків, порушення законодавства про захист прав споживачів.

Суд відхиляє доводи про те, що свідки взялися невідомо звідки і не були зазначені у протоколі, оскільки такі свідки були опитані про обставини справи і, дійсно, мають пряме відношення до факту продажу позивачем пива, оскільки ОСОБА_2 придбала його у продавця, а ОСОБА_3 , була разом із першою та все бачила, що і було нею підтверджено.

Судом усунуто сумніви щодо продажу позивачем пива неповнолітньому покупцю, оскільки, в судовому засіданні, було встановлено, що факт продажу пива ОСОБА_2 мав місце за саме в цьому магазині, позивач підтвердила, що в той день - 20.08.2023, окрім неї, інших продавців не було, тобто, лише вона обслуговувала покупців. На це вказують відомості, що містяться у рапортах ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , з яких вбачається, що ними здійснено виїзд на місце події, під час чого, спілкуючись із продавцем магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в подальшому було встановлено особу продавця, яким виявилась ОСОБА_1 . Сам по собі рапорт працівника поліції не є доказом у справі, однак містить інформацію, яка була перевірена та знайшла своє підтвердження, шляхом збирання інших доказів. Сторонами не заперечувалась, що під час розгляду протоколу та прийняття рішення за результатами його розгляду була присутня працівник поліції сектору ювенальної превенції ОСОБА_9 , яка підтвердила, що особа продавця встановлювалась під час перевірки та опрацювання повідомлення на лінію 102 за фактом отримання тілесних ушкоджень в результаті ДТП за участю неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_10 . Сторонами також не оспороювалось, що ОСОБА_2 є неповнолітньою.

Враховуючи, що відомості про продаж пива неповнолітній особі стали відомі не за результатами відпрацювання чи рейду щодо дотримання працівниками закладів торгівлі вимог ч. 2 ст. 156 КУпАП, а саме на підставі отриманої інформації про ДТП за участю неповнолітніх, в ході чого підтвердилось, що неповнолітні постраждали внаслідок ДТП, були доставлені до закладу охорони здоров`я, де в подальшому було встановлено, що останні вживали алкогольні напої, в тому числі, придбані особисто.

Отже, суд дійшов до переконання, що працівниками поліції вжито вичерпних заходів, відповідно до їх професійних обов`язків для встановлення фактичних обставин вчиненого правопорушення та причин, що цьому сприяли.

Суд звертає увагу, що встановлення фактичних обставин вчинення правопорушення у переважній більшості відбувається у ретроперспективі, тобто встановлюються ті обставини, які вже відбулися, а відтак, з`ясування таких подій є утрудненим, тим більше, що в даному разі, свідки вчиненого правопорушення (за ст. 156 КУпАП) знаходилися у медзакладі у зв`язку з наявними тілесними ушкодженнями, а тому, окремі недоліки під час складання протоколу та прийняття процесуальних рішень за такими не можуть слугувати підставою для визнання прийнятого рішення у справі як протиправного.

Стороною відповідача спростовано твердження позивача, що могло мати місце факт продажу пива безалкогольного, що не тягне за собою адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України).

В свою чергу обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 14.03.2018 року у справі №760/2846/17.

Суд не бере до уваги пояснення позивача, викладених в позовній заяві про те, що вона не вчиняла зазначеного правопорушення, оскільки будь-яких доказів на підтвердження своєї позиції нею не надано.

Інші доводи позивача, які викладені позивачем в позовній заяві, не виключають в її діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Також, суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, факт правопорушення доведено, розмір штрафу відповідає вимогам санкції статті 156 КУпАП, тому відповідач діяв в межах своїх повноважень, на підставі та у спосіб, що чітко передбачені КУпАП.

На переконання суду, оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а при її винесенні адміністративною комісією в повній мірі було дотримано вимог чинного процесуального законодавства України.

При цьому, позивачем взагалі не надано суду належних доказів, на підтвердження своїх позовних вимог.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідає дійсним обставинам справи, винесена з дотриманням норм чинного законодавства, позиція позивача щодо того, що нею не було здійснено продажу пива неповнолітній не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що позиція позивача щодо відсутності в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, нічим не підтверджена, адміністративною комісією при винесенні рішення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача були дотримані положення КУпАП щодо необхідності з`ясування всіх обставин справи, а тому суд вважає, що постанова про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу не є протиправною.

Оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено переконливих обґрунтувань заявлених вимог та не надано доказів на їх підтвердження, таким чином не доведено відсутність її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке вона була притягнена до адміністративної відповідальності.

Виходячи з вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, а відтак у позові слід відмовити в повному обсязі.

На підставі ст.222, 258, 265-2, 283, 287, 293 КУпАП, керуючись ст.9, 246, 250, 268, 286 КАС України

вирішив :

Залишити постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Рокитнівської селищної ради Сарненського району Рівненської області № 22 від 29.09.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 6800,00 грн. без змін, а позовну заяву без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 15.11.2023.

Суддя: