Справа № 756/11668/23
Суддя: Майбоженко А. М.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/756/139/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Майбоженко А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в м. Києві, в якому просить скасувати постанову серії ЕАТ №7687394 в справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором старшим лейтенантом поліції 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції м. Києва Бондаренко Іриною Леонідівною.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ця постанова винесена з порушенням матеріального та процесуального права та є необґрунтованою, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, постанова винесена інспектором старшим лейтенантом поліції 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції м. Києва Бондаренко Іриною Леонідівною, однак щодо порушення з позивачем спілкувався інший інспектор, який був разом з нею. Працівник поліції, який складав протокол від її імені не представився, не роз`яснив позивачу його права, не заслухав пояснення. Не встановлено причини та умов вчиненого правопорушення. З урахуванням наведеного, просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 29.09.2023 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 261 КАС України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Представник відповідача 05.10.2023 отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та позовні матеріали, про що свідчить підпис уповноваженої особи у розписці.

12.10.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача - Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, в якому зазначено, що вимоги позивача, викладені у позові є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до оскаржуваної постанови, 07.09.2023 о 16 год. 29 хв. позивач, керував автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, просп. Степана Бандери , 8, здійснив зупинку ближче 10 м до заїзду до прилеглої території, чим порушив п. 15.9 й) Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306 (далі - ПДР).

Свою позицію обґрунтував тим, що під час здійснення патрулювання Оболонського району м. Києва поліцейські помітили транспортні засоби, які припарковано з порушенням ПДР України.

Зупинившись біля цих авто, поліцейські почали встановлювати особи водіїв, зв`язавшись по телефону з водієм транспортного засобу «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_1 , водій повідомив, що в магазині. Після повернення позивача до автомобіля він пояснив, що забіг до магазину «Автозвук», поруч більше ніде не можливо припаркуватися, тим самим підтвердивши, що він усвідомлював, що залишив свій транспортний засіб з порушенням ПДР, після чого через деякий час знову наголосив, що здійснив зупинку буквально на дві секунди. Після чого поліцейський пояснив, що через порушення ПДР на цій ділянці дороги надходять скарги, після чого повідомив водія про вчинене адміністративне правопорушення та про початок розгляду справи. Через пару хвилин позивач знову зазначив, що став на дві секунди, оскільки в авто вибила помилка, а не спеціально став і пішов гуляти.

Вищезазначене підтверджується відеозаписом, який доданий до відзиву, крім того на цьому відео зафіксовано розташування транспортного засобу, а саме прямо на виїзді з прилеглої території. Зазначає, що поліцейський діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а тому позов не підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 07.09.2023 о 16 год. 29 хв. позивач, керував автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, просп. Степана Бандери , 8, здійснив зупинку ближче 10 м до заїзду до прилеглої території, чим порушив п. 15.9 й) Правил дорожнього руху України, та здійснив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. За вказане порушення позивача було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 15.9 ПДР зазначено, що зупинка забороняється: a) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил); в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також в тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 м від краю проїзної частини у разі відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки навпроти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) в місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м; е) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а якщо їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох сторін; є) ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють; ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд чи об`їзд транспортного засобу, що зупинився; з) у місцях, де транспортний засіб закриває від інших водіїв сигнали світлофора або дорожні знаки; й) ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до примітки до цієї статті суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України.

У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Судом під час розгляду справи та огляду відеозапису з нагрудного реєстратора поліцейського було встановлено, що належний позивачеві автомобіль «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_1 , був припаркований прямо на виїзді з прилеглої території.

З дослідженого доказу вбачається, що зупинка транспортного засобу «VOLKSWAGEN», д.н.з. НОМЕР_1 , вчинена з порушенням вимог п. 15.9. «й» ПДР України є очевидною.

Крім того, на зауваження працівників поліції, що автомобіль знаходиться на виїзді з прилеглої території, позивач зазначив, що поруч іншого місця для зупинки не має, та він зупинився всього на дві секунди (03:58хв, 05:15 хв., 08:10 хв. відеозапису).

Стаття 251 КУпАП передбачає, що одним із доказів є показники технічних засобів, працюючих в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів.

Враховуючи те, що матеріали фотофіксації містять інформацію про обставини події та підтверджують скоєння позивачем адміністративного правопорушення - розміщення транспортного засобу із порушеннями правил зупинки, такий доказ є належним.

Відтак у даному випадку, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх дій та надано обґрунтовані доводи щодо прийняття оскаржуваної постанови, відповідно до норм чинного законодавства.

Також суд зазначає, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 статті 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 статті 77КАС України). Проте, позивачем не було доведено обґрунтованості своїх позовних вимог.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, позов є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Таким чином, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову повністю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 14-2, 122, 152-1, 248, 251, 255, 258, 265-4, 279-1, 280, 283, 288, 289 КУпАП, ст.ст.5, 15, 72-77, 79, 241-246, 250, 251,286 КАС України,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.М.Майбоженко