Справа № 420/6319/19
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6319/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді- Радчука А.А.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 15-А, ) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якій позивач просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 04 вересня 2019 року №2155 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким на начальника управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Одеській області майора поліції ОСОБА_1 Головним управлінням Національної поліції в Одеській області накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1148 о/с від 05 вересня 2019 року в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_1 (0070543) начальника управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Одеській області;

поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді начальника Управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Одеській області;

стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за час затримки виконання рішення суду за період 27.02.2018 року по 24.06.2019 року включно;

стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу із відрахуванням загальнообов`язкових до сплати платежів з 25.06.2019 року по день винесення рішення суду у цій справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14 травня 2018 року набрало законної сили рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року по справі №815/6430/17 за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення №1744 о/с від 13.11.2017 року, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. Після прийняття вказаного рішення, на підставі усних переговорів з відповідачем, позивач чекав на реорганізацію для поновлення його на посаді. Дізнавшись про зміну керівництва ГУНП в Одеській області, позивачем, через уповноваженого представника, 20.09.2019 року було надіслано листа з проханням виконати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року по справі №815/6430/17.

За результатами розгляду вказаного листа, ГУНП в Одеській області повідомило, що наказом ГУНП в Одеській області від 24.06.2019 року №750 о/с ОСОБА_1 був поновлений на службі в поліції на посаді начальника управління протидії наркозлочинності Головного управління. А також повідомили, що наказом ГУНП в Одеській області від 05.09.2019 року №1148 о/с ОСОБА_1 був звільнений зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 06 вересня 2019 року.

Позивач вважає оскаржувані накази протиправними та такими, що підлягають скасуванню в частині поновлення та звільнення майора поліції ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що ч. 7 ст. 235 та ст.. 236 КЗпП України не містять застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред`явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі. У той же час, виходячи зі змісту статей 24, 31, ч. 5 статті 235 КЗпП України, негайне виконання рішення суду означає обов`язок, а не право власника, не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення видати наказ (розпорядження) про поновлення працівника на роботі і фактично допустити його до виконання попередніх обов`язків.

Позивач звертає увагу, що всупереч наведеним нормам Відповідач поновив Позивача на посаді лише 24 червня 2019 року наказом №750 о/с. При цьому, вказаний наказ Позивач не отримував, про своє поновлення не знав.

З наказу №1148 о/с від 05.09.2019 року вбачається, що звільнення позивача зі служби в поліції проведено відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію України», яка передбачає, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Проте, як зазначив позивач, про дисциплінарне стягнення він не був повідомлений, чим порушене його право на оскарження цього стягнення. Позивач вважає, що не міг здійснити дисциплінарний проступок не перебуваючи на робочому місці.

Підсумовуючи, позивач робить висновок, що наказ про звільнення є незаконним, а тому період з 27.02.2018 року по 24.06.2019 року включно є вимушеним прогулом, за який позивачу слід виплатити середній заробіток за час затримки виконання рішення суду від 26 лютого 2018 року по справі №815/6430/17.

Ухвалою суду від 30.10.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

03.12.2019 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Так, відповідач зазначив, що з метою виконання рішення суду по справі №815/6430/17 ОСОБА_1 неодноразово запрошувався до Головного управління для вирішення питань проходження служби, однак він не прибував. На виконання вказаного рішення суду було видано наказ ГУНП в Одеській області №750 о/с від 24.06.2019, яким скасовано наказ ГУНП в Одеській області від 13.11.2017 № 1744 о/с щодо звільнення зі служби в поліції начальника управління протидії наркозлочинності ГУНП майора поліції ОСОБА_1 .

В подальшому на адресу ОСОБА_1 було направлено листи щодо необхідності термінового прибуття до управління кадрового забезпечення ГУНП в Одеській області для ознайомлення з наказом про поновлення на службі та вирішення питань пов`язаних з подальшим проходженням служби у зв`язку зі скороченням посади, яку займав позивач до звільнення. Додатково повідомлено про необхідність надання трудової книжки для внесення відповідних записів. Зазначені листи поверталися за закінченням терміну зберігання. В подальшому працівниками були здійснені спроби встановити зв`язок з позивачем та 19.08.2019, 30.08.2019 працівниками ВІОС УКЗ ГУНП було відвідано ОСОБА_1 за місцем мешкання, однак встановити його місцезнаходження не вдалося.

Враховуючи відсутність ОСОБА_1 на службі дисциплінарна комісія ГУНП в Одеській області встановила, що майор поліції ОСОБА_1 , в порушення вимог підпунктів 1, 2 пункту 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», вимог п. 8 ч. З ст. 1 Дисциплінарного статуту НПУ, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-УІІІ, пунктів 3.1 та 3.2 Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП від 29.10.2019. №3705 в період часу з 24.06.2019 по 02.09.2019, будучи належним чином повідомлений, без поважних причин був відсутній на роботі у адміністративної будівлі ВПН ГУНП в Одеській області.

На підставі викладеного вище за скоєння дисциплінарного проступку позивача звільнено зі служби в поліції.

Відповідач вказує, що рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/6430/17 набрало законної сили 14.05.2018, а позивачем здійснено дії щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду лише 20.09.2019, а саме, надіслано листа щодо поновлення на службі. Тобто позивачем протягом 1 року 4 місяців не вчинялося жодних дій щодо виконання рішення суду справі №815/6430/17 та з матеріалів справи вбачається, що позивач взагалі перешкоджав їхньому виконанню уникаючи ознайомлення з наказом про призначення так і надання пояснень під час службового розслідування. А отже посилання позивача на довготривале невиконання рішення суду відповідач вважає безпідставним.

Щодо доводів позивача щодо неотримання наказу ГУНП №750 о/с та необізнаністю про своє поновлення відповідач вказав, що на адресу позивача були надіслані рекомендовані листи, здійснені виїзди за місцем проживання, неодноразові телефонні дзвінки та повідомлення за допомогою додатка - месенджера «Vibeг» за номером телефону, який належить ОСОБА_1 . 097-740-4040. Але позивач на повідомлення листи та дзвінки не реагував, а при виїздах за місцем проживання переховувався. З зазначеного вбачається небажання позивача поновлюватися на роботі та перешкоджання виконання рішення суду.

Щодо доводів позивача щодо неповідомлення його про дисциплінарне стягнення та неможливість здійснення дисциплінарного проступку не перебуваючи на службі у відзиві зазначено, що відповідно до ч. 11 ст. 15 «Дисциплінарного статуту Національної поліції України» у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для участі в засіданні комісії. Виклик надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського. 28.08.2019 за вих. 9/6420 на адресу позивача було надіслано рекомендований лист (чек наявний в матеріалах справи), яким повідомлено про необхідність прибуття для знайомлення з наказом про призначення та надання пояснень в рамках службового розслідування, але майор поліції ОСОБА_1 до УКЗ ГУНП не прибув та будь яких повідомлень від останнього не надходило. Актом від 02.09.2019 р. було зафіксовано здійснення телефонного дзвінку ОСОБА_1 та направлено на фото повідомлення на ВАЙБЕР, що свідчить про намагання ГУНП в Одеській області всіма можливими способами повідомити позивача про необхідність надання пояснень по службовому розслідуванню. Актами від 30.08.2019 та 19.08.2019 зафіксовано виїзди працівників ВІОС УКЗ за місцем проживання для відібрання пояснень, але встановити місцезнаходження ОСОБА_2 не вдалося.

На переконання відповідача, зазначене свідчить про дотримання ГУНП в Одеській області вимог чинного законодавства щодо повідомлення позивача всіма можливими способами про необхідність надання пояснень.

З підстав вищезазначеного відповідач просив відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

Ухвалою суду від 03.12.2019 року справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

09.01.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача заперечує проти доводів відзиву на адміністративний позов.

Так, у відповіді на відзив наголошено, що під час проведення службового розслідування у разі відсутності поліцейського на службі його виклик для надання пояснень є обов`язковим і здійснюється шляхом надсилання такого виклику рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. У той же час, відповідачем не надано до відзиву доказів виконання зазначених вимог Дисциплінарного статуту та Порядку, а надані представником листи вих. №9/6421 та №9/6420 направлялись не на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що копії актів про відмову надати пояснення слід оцінювати критично, оскільки, такі акти обов`язково складаються за фактом відмови поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб від надання пояснень, що передбачено п. З ст. 18 Дисциплінарного статуту. Натомість, у наданих актах вказано про відсутність ОСОБА_1 за адресою мешкання. Також, на думку позивача, не може бути обґрунтованим послання відповідача на акти, складені працівниками ГУНП в Одеській області - Мілєнтьєвим А.М. , Назарець Б.М. , Кіндюк К.Б. , 15.08.2019 року, 19.08.2019 року, 20.08.2019 року, 21.08.2019 року у м. Одеса про відсутність на робочому місці за адресою: АДРЕСА_2 майора поліції ОСОБА_1 без поважних причин, оскільки станом на ці дати, посади начальника управління протидії накрозлочинності ГУНП в Одеській області не існувало. Про вказане свідчать витяги з штату. Так, станом на 01.03.2018 року у штаті існував «відділ протидії нарпкозлочинності», а «управління протидії наркозлочинності» введено у штат наказом Національної поліції від 03.09.2019 року №885.

Враховуючи викладене, позивач робить висновок, що під час прийняття оскаржуваного наказу відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Дисциплінарним статутом та Порядком, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу від 04.09.2019 року №2155 є обґрунтованими, що є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 09.01.2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 29.01.2020 року провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було зупинено на час необхідний сторонам для примирення до 16.03.2020 року. Судове засідання було призначено на 16.03.2020 року о 10:00 год. в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 16.03.2020 року продовжено строк зупинення провадження по справі до 07.04.2020 року. Судове засідання призначено на 07.04.2020 року о 10:00 год. в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 07.04.2020 року продовжено строк зупинення провадження по справі до 07.04.2020 року. Судове засідання було призначено на 28.04.2020 року о 10:00 год. в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 28.04.2020 року продовжено строк зупинення провадження по справі з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, задля захисту життя та здоров`я учасників справи до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою суду від 03.11.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення провадження по справі.

У зв`язку із завершенням завершення карантинних заходів на 17.10.2023 року о 14:40 год. було призначено судове засідання для розгляду питання про поновлення провадження по справі № 420/6319/19.

Ухвалою суду від 17.10.2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, провадження у справі поновлено та розгляд справи продовжено зі стадії, на якій його було зупинено.

Ухвалою суду від 31.10.2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.11.2023 року.

07.11.2023 року до суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, у зв`язку з відсутністю потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, з огляду на клопотання представника позивача про розгляд справи без участі позивача, керуючись приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання від 07.11.2023 року, продовжено розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , 1981 року народження, з серпня 1998 року проходив службу в органах внутрішніх справ, з листопада 2015 року - в Національній поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - ГУНП в Одеській області) капітана поліції ОСОБА_1 17 січня 2017 року призначено на посаду начальника управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Наказом начальника ГУНП в Одеській області №1744 о/с від 13.11.2017 року майора поліції ОСОБА_1 з 13.11.2017 року звільнено зі служби в поліції з посади начальника управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Одеській області за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних робіт на підставі попередження про наступне звільнення від 11.09.2017 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року по справі №815/6430/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУНП в Одеській області задоволено, а саме:

визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №1744 о/с від 13.11.2017 року в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_1 начальника управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Одеській області;

поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді начальника управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Одеській області з 13.11.2017 року;

стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 38768, 44 грн.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року по справі №815/6430/17 набрало законної сили 14.05.2018 року.

Згідно витягу з наказу ГУНП в Одеській області №750 о/с від 24.06.2019 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.02.2018 року у справі №815/6430/17 скасовано наказ ГУНП в Одеській області №1744 о/с від 13.11.2017 року та поновлено майора поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді начальника управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Одеській області, з 13.11.2017, сплативши грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 38768,44 грн.

На підставі наказу ГУНП в Одеській області від 14.08.2019 року №1974 стосовно майора поліції ОСОБА_1 було розпочато службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни.

Висновком Дисциплінарної комісії від 03.09.2019 року встановлено наступне:

« 24.06.2019 наказом ГУНП № 750 о/с майор поліції ОСОБА_1 відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.02.2018 поновлений на службу в поліції на посаду начальника управління протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області (старий штат).

26.06.2019 р. за вих. 9/4704 на домашню адресу майора поліції ОСОБА_1 , яка зазначена у особовій справі останнього: АДРЕСА_3 , був направлений рекомендований лист щодо необхідності термінового прибуття до управління кадрового забезпечення ГУНП для ознайомлення із наказом ГУНП від 24.06.2019 № 750 о/с та вирішення питань пов`язаних з подальшим проходженням служби. Однак, вказаний лист було повернуто Укрпоштою до Головного управління за закінченням встановленого строку зберігання.

19.08.2019 працівниками ВІОС УКЗ ГУНП було відвідано майора поліції ОСОБА_1 за місцем мешкання за вищевказаною адресою, однак, встановити місце знаходження останнього не надалось можливим, про що складено відповідний акт.

Також, 19.08.2018 направлено запит до ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» щодо перебування майора поліції ОСОБА_1 на лікарняному. Згідно отриманої відповіді, останній з 31.05.2019 по теперішній час, до вказаного закладу не звертався.

28.08.2019 за вих. 9/6420 на адресу: АДРЕСА_4 , яка зазначена майором поліції ОСОБА_1 у позовній заяві як домашня адреса, направлено рекомендований лист щодо необхідності термінового прибуття до управління кадрового забезпечення ГУНП для ознайомлення із наказом ГУНП від 24.06.2019 № 750 о/с та вирішення питань пов`язаних з подальшим проходженням служби. Одночасно, вказаним листом повідомлено майору поліції ОСОБА_1 про те, що наказом ГУНП від 14.08.2019 № 1974 за фактом неприступання до виконання службових обов`язків призначено службове розслідування, в рамках якого йому необхідно прибути до УКЗ ГУНП, для надання відповідних пояснень. Згідно інформації на веб-сайті Укрпошти, рекомендований лист відправлено до точки видачі, однак майор поліції ОСОБА_1 до теперішнього часу до УКЗ ГУНП не прибув та будь-яких повідомлень від останнього не надходило.

30.08.2019 працівниками ВІОС УКЗ ГУНП було відвідано майора поліції ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 , однак також встановити місце знаходження останнього не надалось можливим.

02.09.2019 за допомогою додатка-месенджера «Vіbег», за номером телефону який належить майору поліції ОСОБА_1 - 097-740-4040, було відправлено електронне повідомлення щодо прибуття до ГУНП для ознайомлення із наказом ГУНП від 14.08.2019 № 1974 про призначення службового розслідування та надання пояснень, про що на телефон надійшла відмітка про ознайомлення адресата з вказаним повідомленням. Разом з цим, при спробі зателефонувати на вказаний номер телефону, встановлено що телефон включено, але ніхто не відповів.

Опитаний в ході службового розслідування, т.в.о. начальника ВПН ГУНП в Одеській області підполковник поліції ОСОБА_6 пояснив, що з 06.08.2019 він виконує обов`язки по посаді начальника ВПН ГУНП та з вказаного часу по 02.09.2019 майор поліції ОСОБА_1 на робочому місці був відсутній, про що складені відповідні акти від 15.08.2019, 19.08.2019, 20.08.2019, 21.08.2019, 22.08.2019 та 23.08.2019.

Опитати в ході службового розслідування майора поліції ОСОБА_1 з вищевказаних причин не надалось можливим.

Таким чином, майор поліції ОСОБА_1 , в порушення вимог підпунктів 1, 2 пункту 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», вимог п. 8 ч. З ст. 1 Дисциплінарного статуту НПУ, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-УІІІ, пунктів 3.1 та 3.2 Правил внутрішнього службового розпорядку) ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП від 29.10.2019. №3705 в період часу з 24.06.2019 по 02.09.2019, будучи належним чином повідомлений, без поважних причин був відсутній на роботі у адміністративної будівлі ВПН ГУНП в Одеській області.».

Наказом ГУНП в Одеській області від 04.09.2019 року №2155 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог підпунктів 1, 2 пункту 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», вимог п. 8 ч. З ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ, пунктів 3.1 та 3.2 Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП від 29.10.2018 №3705 начальника управління протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Згідно витягу з Наказу ГУНП в Одеській області №1148 о/с від 05.09.2019 року майора поліції ОСОБА_1 , начальника управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Одеській області, звільнено зі служби в поліції за п.6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 06 вересня 2019 року.

20.09.2019 року представник позивача звернувся до начальника ГУНП в Одеській області листом наступного змісту:

«Наступним Вас повідомляємо, що y провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилась справа №815/6430/17 за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді №1744 о/с від 13.11.2017 року та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Рішенням 26 лютого 2018 року (набрало законної сили 14.05.2018 року) адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено повністю…

…Минуле керівництво обіцяло поновити на роботі після реорганізації, а саме, створення управління, проте так і не виконало вимоги закону та не поновило ОСОБА_1 на посаді.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Керуючись наведеним, прошу Вас, виконати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року по справі №815/6430/17.

У разі невиконання даного рішення, ми вимушені будемо звернутись до виконавчої служби.».

У відповідь на зазначене звернення ГУНП в Одеській області листом від 02.10.2019 року №9/7691 повідомило представника позивача, що наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 24.06.2019 № 750 o/с ОСОБА_1 був поновлений на службі в поліції на посаді начальника управління протидії наркозлочинності Головного управління. Крім того, листом проінформовано, що наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 05.09.2019 № 1148 о/с ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 06 вересня 2019 року. До листа - відповіді від 02.10.2019 року №9/7691 додано: Витяг з наказу ГУНП від 24.06.2019 № 750 о/с на 1 аркуші; Витяг з наказу ГУНП від 05.09.2019 № 1148 о/с на 1 аркуші.

Не погоджуючись з наказами ГУНП в Одеській області від 04.09.2019 року №2155 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та від 05.09.2019 № 1148 о/с про звільнення зі служби в поліції, вважаючи протиправними дії відповідача щодо затримки виконання рішення суду від 26 лютого 2018 року по справі №815/6430/17, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015р. № 580-VIII.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Національну поліцію": поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно із статтею 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Частиною другою статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни й поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, мiжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керiвникiв (частина перша статтi 1 Дисциплінарного статуту).

Згідно зі ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно з положеннями ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Статтею 15 Дисциплінарного статуту визначено, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.

Уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право:

1) одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб;

2) одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи;

3) отримувати консультації спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

За рішенням керівника, який призначив службове розслідування, розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією у відкритому засіданні. У такому разі поліцейський, який притягається до відповідальності, у письмовій формі не пізніше ніж за три дні повідомляється про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією.

У разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для участі в засіданні комісії. Виклик надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.

Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Поліцейський, який з поважних причин не може прибути на засідання дисциплінарної комісії, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів.

Якщо поліцейський, викликаний на засідання дисциплінарної комісії у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається належним чином повідомленим. У такому разі засідання дисциплінарної комісії проводиться без його участі.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Згідно ч.ч.1-5 ст. 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами;

4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Аналогічні положення містяться у Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженому наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893.

У пункті 2 розділу ІV вказаного Порядку зазначено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право:

надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи;

ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами;

подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії;

користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту. Так, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються:

1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;

2) підстава для призначення службового розслідування;

3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку;

4) пояснення поліцейського щодо обставин справи;

5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення;

10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону;

11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі за текстом - Порядок).

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пунктів 1-3 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

З аналізу вищевикладених положень вбачається, що накладенню на поліцейського дисциплінарного стягнення, зокрема, звільненню зі служби в поліції обов`язково повинно передувати службове розслідування, якщо особу звільняють за порушення нею службової дисципліни.

З матеріалів справи слідує, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року, винесеного у справі № 815/6430/17, наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 24.06.2019 № 750 о/с ОСОБА_1 поновлений на службі в поліції на посаді начальника управління протидії наркозлочинності Головного управління (старий штат).

15.07.2019 року начальником управління кадрового забезпечення ГУНП в Одеській області О. Перчик на ім`я начальника ВПЗ ГУНП в Одеській області подано службову записку про те, що 26.06.2019 року за вих. №9/4704 на домашню адресу ОСОБА_1 , що зазначена в особовій справі ( АДРЕСА_3 ) через ПАТ «Укрпошта» направлено рекомендований лист щодо необхідності терміново прибути до управління кадрового забезпечення ГУНП для ознайомлення з наказом №750 о/с та вирішення питань, пов`язаних з подальшим проходженням служби. Неодноразово здійснювались спроби зв`язатись з ним засобами мобільного зв`язку та мережі Інтернет. Проте, ОСОБА_1 на зв`язок не вийшов, до УКЗ не прибув.

Наказом ГУНП в Одеській області від 14.08.2019 №1974 призначено службове розслідування. Копію даного наказу до суду не надано.

Висновком дисциплінарної комісії від 03.09.2019 року службове розслідування за фактом невиходу на службу майора поліції ОСОБА_1 закінчено та рекомендовано притягнути майора поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції.

У позовній заяві та відповіді на відзив представником позивача зазначено, що позивач не був повідомлений про проведення службового розслідування.

У свою чергу у відзиві на позовну заяву відповідач стверджує, що позивач належним чином повідомлений про службове розслідування.

Так, з наданих до відзиву документів вбачається, що 19.08.2019 року працівники ГУНП в Одеській області відвідали місце мешкання майора поліції ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , за результатами чого складено акт про відмову надати пояснення, в якому зазначено: « ОСОБА_1 відсутній за вказаною адресою та двері ніхто не відчинив».

27.08.2019 року на адресу: АДРЕСА_5 направлено лист вих. №9/6421 з повідомленням про необхідність з`явитись до ГУНП в Одеській області для надання пояснень в рамках службового розслідування за фактом неприступання до виконання службових обов`язків.

27.08.2019 року на адресу: АДРЕСА_4 направлено лист вих. №9/6420 з повідомленням про необхідність з`явитись до ГУНП в Одеській області для надання пояснень в рамках службового розслідування за фактом неприступання до виконання службових обов`язків.

30.08.2019 року працівники ГУНП в Одеській області відвідали місце мешкання майора поліції ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 , за результатами чого складено акт про відмову надати пояснення, в якому зазначено: «останній за вказаною адресою був відсутній та двері ніхто не відчинив».

02.09.2019 року старшим інспектором ВІОС УКЗ Граненко М.М. складено акт про виклик особи РНС для надання пояснень в рамках службового розслідування, у якому зазначено, що останнім у присутності інших працівників за телефоном НОМЕР_2 було зателефоновано майору поліції ОСОБА_7 . Однак, за вказаним номером ніхто не відповідав.

Згідно п. 1, 2, 4, 7, 13, 14, 16, 17 розділу V Порядку проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Службове розслідування має встановити:

наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;

наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно- правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;

ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

вид і розмір заподіяної шкоди;

причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом:

одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб;

одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи;

отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.

Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

У письмовому поясненні поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб зазначаються посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, що одержує пояснення; прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце роботи, посада, адреса проживання особи, що надає пояснення, а якщо пояснення надається поліцейським, додатково зазначаються відомості про освіту, час служби в поліції та на займаній посаді; попередження особи про право відмовитися надавати пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; надання особою, що надає пояснення, згоди на обробку та використання в службових документах поліції її персональних даних.

Письмове пояснення підписують особа, яка отримувала пояснення, та особа, яка надала пояснення, із зазначенням дати його надання.

Якщо поліцейський, викликаний на засідання дисциплінарної комісії, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається таким, що належно повідомлений. У цьому разі засідання дисциплінарної комісії проводиться без його участі, а поліцейський вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

Виклик поліцейського для надання пояснень у разі його відсутності на службі дисциплінарна комісія здійснює в порядку, визначеному частинами шостою - десятою статті 18 Дисциплінарного статуту.

Факт відмови поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб від надання пояснень фіксується шляхом складення акта про відмову надати пояснення.

В акті обов`язково зазначаються відомості про дату, час і місце його складення, посади, звання, прізвища, імена, по батькові осіб, які його склали, прізвище, ім`я, по батькові особи, якій було запропоновано надати пояснення та яка відмовилася це зробити, а також (у разі повідомлення) - причини такої відмови. Акт про відмову надати пояснення підписують член дисциплінарної комісії, присутній під час відмови, та інші особи, присутні під час відмови.

Акт про відмову надати пояснення реєструється в службі діловодства (канцелярії) органу (підрозділу, закладу, установи) поліції, ЗВО, в якому утворена дисциплінарна комісія, та долучається до матеріалів службового розслідування.

Згідно ч.ч. 6 - 10 ст. 18 Дисциплінарного статуту у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі

Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.

Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Поліцейський, який з поважних причин не може прибути для надання пояснень, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів.

Якщо поліцейський, викликаний для надання пояснень у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

З викладеного слідує, що під час проведення службового розслідування у разі відсутності поліцейського на службі його виклик для надання пояснень є обов`язковим і здійснюється шляхом надсилання такого виклику рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Між тим, відповідачем до суду не надано доказів виконання зазначених вимог Дисциплінарного статуту та Порядку, а надані представником листи вих. №9/6421 та №9/6420 направлялись не на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Так, представником позивача зазначено, відповідачем підтверджено у відзиві на адміністративний позов, а також вказано у висновку службового розслідування від 05.09.2019 року, що такою адресою є: АДРЕСА_3 .

Тоді як лист за вих..№9/6421 було направлено на адресу: АДРЕСА_5 , а лист за вих..№9/6420 було направлено на адресу: АДРЕСА_4 .

Крім того, з наявного в матеріалах справи фіскального чеку на підтвердження здійснення такого направлення не вбачається, що на адресу позивача ( АДРЕСА_4 ) направлений саме лист вих. №9/6420 з повідомленням про необхідність з`явитись до ГУНП в Одеській області для надання пояснень в рамках службового розслідування. Докази направлення листа вих. №9/6420 на адресу у м. Маріуполі до суду не надано.

Надані відповідачем копії актів про відмову надати пояснення суд оцінює критично, оскільки такі акти складаються за фактом відмови поліцейського стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб від надання пояснень, що передбачено п. 3 ст. 18 Дисциплінарного статуту. Натомість, у наданих актах вказано про відсутність ОСОБА_1 за адресою мешкання. Тобто, надані акти за своєю суттю не є актами про відмову надати пояснення.

Доводи відповідача про те, що на телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідав, підчас виїздів за місцем проживання останнього не вдалось з ним поспілкуватись суд відхиляє, оскільки такі дії не відповідають встановленому порядку проведення службового розслідування та не підтверджені належними доказами.

Як вже було зазначено, фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Суд зазначає, що відповідачем до суду не надані поштові повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику про надання пояснень ОСОБА_1 , також як і не надано повернень поштових відправлень з позначкою про невручення.

Таким чином, відповідачем не надано жодних доказів того, що позивач був сповіщений про проведення відносно нього службового розслідування та йому було запропоновано надати пояснення.

Отже, при проведенні ГУНП в Одеській області службового розслідування позивачу не було забезпечено можливості реалізації його прав, передбачених ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та розділом 4 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, що свідчить про порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування та, як наслідок, неправомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 14.08.2019 по справі №814/428/17 та від 19.02.2020 по справі №826/6944/17.

Крім цього, суд звертає увагу на недотриманні відповідачем положень Дисциплінарного статуту та Порядку при оформленні результатів службового розслідування.

Так, відповідно до пунктів 1-2 розділу VІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості:

дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;

підстава для проведення службового розслідування;

форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження).

У разі залучення до проведення службового розслідування фахівців та представника поліцейського також зазначаються їх прізвища, ініціали та статуси у службовому розслідуванні.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування:

обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим;

посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення;

пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку;

обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні.

При проведенні службових розслідувань за фактами витоку секретної інформації зазначаються форма допуску до робіт, пов`язаних з державною таємницею, поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, або осіб, дані яких зазначаються у висновку службового розслідування, а також номер, дата наказу про надання доступу до секретної інформації та найменування органу і посадової особи, який(а) видав(ла) цей наказ.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються:

висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.

У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування;

вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку;

відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством;

запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

З огляду на зазначені положення Порядку та з урахуванням аналізу матеріалів справи суд звертає увагу, що висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни начальником УПН ГУНП в Одеській області майором поліції ОСОБА_1 не містить:

пояснень ОСОБА_1 щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення;

пояснення безпосереднього керівника ОСОБА_1 щодо обставин справи;

обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Разом з цим, матеріалами справи підтверджена попередня бездоганна поведінка позивача та наявність заохочень і нагород.

У висновку від 03.09.2019 вказано, що опитаний в ході службового розслідування, т.в.о. начальника ВПН ГУНП в Одеській області підполковник поліції ОСОБА_6 пояснив, що з 06.08.2019 він виконує обов`язки по посаді начальника ВПН ГУНП та з вказаного часу по 02.09.2019 майор поліції ОСОБА_1 на робочому місці був відсутній, про що складені відповідні акти від 15.08.2019, 19.08.2019, 20.08.2019, 21.08.2019, 22.08.2019 та 23.08.2019.

Між тим, протокол опитування ОСОБА_6 в матеріалах справи відсутній.

Крім того, наданий відповідачем висновок службового розслідування містить виправлення, зокрема, у даті самого висновку (перший сторінка висновку), а також даті Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області (третя сторінка висновку).

З огляду на встановлені обставини справи та наявні письмові докази на їх підтвердження, суд дійшов висновку, що при прийнятті наказу від 04 вересня 2019 року №2155 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Дисциплінарним статутом та Порядком, у зв`язку з чим він є протиправним та підлягає скасуванню.

Оскільки наказ ГУНП в Одеській області від 04 вересня 2019 року №2155 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» був підставою для прийняття наказу ГУНП в Одеській області № 1148 о/с від 05 вересня 2019 року про звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1148 о/с від 05 вересня 2019 року в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_1 (0070543) начальника управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправнi рiшення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова ВС України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

Розглянувши позовну вимогу позивача про поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді начальника Управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Одеській області, суд зазначає наступне.

Вiдповiдно до ч.1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно витягу з наказу №1148 о/с від 05.09.2019 року позивача було звільнено зі служби в поліції з 06 вересня 2019 року.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідачем трудові гарантії позивача були порушені при звільненні позивача, у зв`язку із чим вони повинні бути відновлені шляхом поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді начальника Управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Одеській області з 06.09.2019 року.

Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Вiдповiдно до ч.2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не бiльш як за один рiк.

Згідно з ч.1 ст. 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробiтної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, вiдповiдно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробiтної плати, затвердженого постановою КМУ вiд 08.02.1995 р. №100 (далі Порядок №100), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана вiдповiдна виплата.

Згідно п. 5 Порядку № 100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробiтноп плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробiтної плати за останнi два мiсяцi роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (година) заробітна плата визначається діленням заробiтной плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарнi) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період (п. 8 Порядку N 100).

Згідно з пунктом 9 розділу І "Загальні положення" Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України від 29 квітня 2016 року № 669/28799 (далі - Порядок № 260) при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення (абзаци сьомий, восьмий пункту 8 розділу III "Окремі питання виплати грошового забезпечення" Порядку № 260).

З системного аналізу вищенаведених норм Порядку № 100 та Порядку № 260 можна дійти висновку, що згідно з чинним законодавством нарахування середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні поліцейським проводиться шляхом множення середньоденного грошового забезпечення на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім грошовим забезпеченням.

Відповідно довідки про доходи ОСОБА_1 №1215 від 09.12.2019 року у липні-серпні 2019 року заробітна плата позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Ураховуючи, що звільнення ОСОБА_1 відбулося 05 вересня 2019 року, а відповідач до цього не виплачував позивачу заробітну плату, то суд обчислює середню заробітну плату з виплат, отриманих позивачем за попередні два місяці роботи до попереднього звільнення 13.11.2017 року.

Так, відповідно до Довідки про доходи вих. №103/1вiд 27.01.2020 року заробітна плата ОСОБА_1 за два місяці перед звільненням склала 28 420,00 грн.;

за вересень 2017 року - 11 841,67 грн.;

за жовтень 2017 року - 16 578,33 грн.

Фактична кількість відпрацьованих робочих днів за останні два місяці перед звільненням дорівнює 61 день.

Згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячне грошове забезпечення позивача склало 14 210,00 грн. (28 420,00 : 2 місяця); середньоденне грошове забезпечення позивача склало 465,90 грн. (28 420,00 грн. : 61 днів).

Вимушений прогул з дати звільнення позивача по дату прийняття даного рішення, а саме з 06.09.2019 року по 20.11.2019 року, складає 1536 календарних (відпрацьовані) днів.

Разом з цим, відповідно ч.2 ст. 235 КЗпП України стягненню підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу, але не бiльш як за один рiк.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхiдне стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.09.2019 року по 05.09.2020 року у сумі 170 053,50 грн. (сто сімдесят тисяч п`ятдесят три гривні п`ятдесят копійок) з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

Позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 25.06.2019 по 05.09.2019 року задоволенню не підлягають, оскільки позивач був звільнений з 06.09.2019 року, а отже, у вказаний період є таким, що проходив службу у поліції.

Вирішуючи питання щодо стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середньомісячної заробітної плати за час затримки виконання рішення суду за період 27.02.2018 року по 24.06.2019 року включно, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року по справі №815/6430/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУНП в Одеській області задоволено, а саме:

визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №1744 о/с від 13.11.2017 року в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_1 начальника управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Одеській області;

поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді начальника управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Одеській області з 13.11.2017 року;

стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 38768, 44 грн.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року по справі №815/6430/17 набрало законної сили 14.05.2018 року.

Відповідачем зазначене рішення суду виконано 24.06.2019 року шляхом прийняття наказу №750 о/с.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Зазначена вище стаття КЗпП України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, у разі якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред`явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

У п. 34 постанови Пленум Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», зазначено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Наказ про поновлення позивача на посаді та сплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року по справі №815/6430/17 прийнятий 24.06.2019 року.

Отже, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року по справі №815/6430/17 про поновлення на роботі ОСОБА_1 вважається виконаним 24.06.2019 року, що свідчить про наявність в цій справі затримки виконання судового рішення про поновлення позивача на посаді.

За таких обставин позивач має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України, починаючи з 27 лютого 2018 року по 23.06.2019 року (482 календарні дні).

Враховуючи середньоденну заробітну плату позивача у розмірі 465,90 грн. та кількість днів вимушеного прогулу позивача з підстав невиконання відповідачем рішення суду про поновлення позивача на посаді, розмір виплати за вимушений прогул становить 224 563,80 грн. (двісті двадцять чотири тисячі п`ятсот шістдесят три гривні вісімдесят копійок) з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 371 КАС України рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби підлягають негайному виконанню, рівно як і рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць підлягають негайному виконанню.

Відповідно до зазначеної норми суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 13 977 грн.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) і "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бендерський проти України" від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів відповідача, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

З огляду на зазначене, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 15-А, ) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 04 вересня 2019 року №2155 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким на начальника управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Одеській області майора поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1148 о/с від 05 вересня 2019 року в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_1 (0070543) начальника управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді начальника Управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Одеській області з 06.09.2019 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за час затримки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року по справі №815/6430/17 за період з 27.02.2018 року по 23.06.2019 року у сумі 224 563,80 грн. (двісті двадцять чотири тисячі п`ятсот шістдесят три гривні вісімдесят копійок) з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.09.2019 року по 05.09.2020 року у сумі 170 053,50 грн. (сто сімдесят тисяч п`ятдесят три гривні п`ятдесят копійок) з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Одеській області з 06.09.2019 року.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць у розмірі 13 977 грн. (тринадцять тисяч дев`ятсот сімдесят сім) з урахуванням належних до сплати податків та інших обов`язкових платежів.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук