Справа № 449/778/23
Суддя: Гуняк О. Я.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 449/778/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2023 р. м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області у складі :

головуючого - судді: Гуняк О.Я.,

з участю секретаря судових засідань: Тивонюк С.Р.,

представника позивача: Мельник Л.Я.,

представників відповідача: Гуменчука Р.Б.

Слюбик Б.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернулася до Перемишлянського районного суду Львівської області з позовом, в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області від 20.06.2023 р. №6/2023 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 156 КУпАП; провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 156 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення та стягнути з Виконавчого комітету Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені у зв`язку з поданням цієї позовної заяви судові витрати.

В обґрунтування позову зазначила, що постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Перемишлянської міської ради від 20.06.2023 №6/2023 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначає, що за змістом оскаржуваної постанови, адміністративна комісія встановила: "Гр. ОСОБА_1 своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, 07.05.2023 року приблизно о 16:00 год. гр. ОСОБА_1 фізична особа-підприємець, здійснюючи торгівлю за адресою: АДРЕСА_1 , продала неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пиво із вмістом алкоголю "Львівське", слабоалкогольний напій "GARAGE", "Wild Cherry" із вмістом алкоголю 4,6% та вино. Стверджує, що ОСОБА_1 була відсутня при винесенні оскаржуваної постанови. Більше того, як зазначено у самій постанові, її копія була надіслана на адресу позивачки поштою - 20.06.2023р. рекомендованим поштовим відправленням №655, яку позивачка отримала, згідно з трекінгом відправлення - 25.06.2023 р.. Наголошують, що позивачка, як свідчать протоколи засідань адміністративної комісії від 26.05.2023 р. та від 20.06.2023 р., була присутня на першому засіданні і просила комісію вже не переносити засідання, а завершити розгляд справи та повідомляла, що 20.06.2023 р. не зможе прибути на засідання. Вважає, що будь-які докази, що саме позивачка продала неповнолітній ОСОБА_2 алкогольні напої чи що остання взагалі їх сама придбала в будь-якому магазині, в матеріалах справи відносно ОСОБА_1 відсутні. Стверджують, що показаннями свідків під час розгляду справи адміністративною комісією підтверджено, що неповнолітня ОСОБА_2 справді заходила у магазин ОСОБА_1 , де поводилася нахабно, однак остання неповнолітній нічого не продала. Зауважують, що висновок про продаж ОСОБА_1 , алкогольних напоїв неповнолітній ОСОБА_2 ґрунтується виключно на поясненнях самої неповнолітньої, яка вже перед тим збрехала поліції про її зґвалтування та припущеннях її товаришок і двоюрідного брата. Звертають увагу, що відібрані поліцією та адміністративною комісією пояснення неповнолітньої та її товаришок і двоюрідного брата навіть не узгоджуються між собою.

Згідно поданого представником відповідача відзиву на позовну заяву, останній просить відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Перемишлянської міської ради від 20.06.2023 року №6/2023 про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП. Відзив мотивують тим, що факт того, що неповнолітня ОСОБА_2 , 07.05.2023 року купила алкогольні напої в магазині с.Станимир підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , копії яких є в матеріалах справи. Стверджують, що на засіданні адміністративної комісії був присутній інспектор СЮП Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 , який повідомив, що при складені протоколу, гр. ОСОБА_1 було роз`яснено її права та обов`язки, а також те, що остання відмовилась від підписів у протоколі про адміністративне правопорушення та від отримання його другого примірника про що міститься запис у протоколі засідання адміністративної комісії від 26.05.2023 р., що підтверджується підписами на протоколі про адміністративне правопорушення понятими - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Вважають, що долучені позивачкою фіскальні чеки продажу нею алкогольних напоїв 07.05.2023 року, не можуть бути належними доказами у даній адміністративній справі, оскільки продаж алкогольних напоїв неповнолітній ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_1 здійснила не видавши такій фіскального чека.

Позивач в судовому засіданні пояснила, що 07.05.2023 р. близько 16 год. 30 хв., в магазин прийшла незнайома їй дівчинка, яка поводила себе неадекватно та просила продати їй лікер, на що вона відмовила і вигнала її з магазину, оскільки така їй нахамила. Зазначила, що в магазині була вона сама, а біля магазину за столиками сиділи дівчата свідки, які були у судовому засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю та просила такий задовольнити з підстав зазначених у ньому. Додатково зазначила, що в матеріалах адміністративної справи, відсутні будь-які належні докази, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 продала алкоголь неповнолітній. Зауважила, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності побудована лише на письмових поясненнях неповнолітньої, яка ствердила, що саме позивачка продала їй алкоголь, а інші свідки зі сторони обвинувачення, беспосередньо не бачили факту продажу алкоголю неповнолітній. Більше того, свідки, яких вони забезпечили явку до суду, бачили як непонолітня Паславська заходила до магазину, оскільки знаходились в цей час на літньому майданчику біля магазину і чули, що неповнолітня просила продати їй алкоголь, однак позивачка відмовила їй у цьому та просила непвонолітню пред`явити документи, однак така відмовилась. Наголосила, що в матеріалах справи також відсутній фіскальний чек про продаж зазначеного в протоколі та постанові алкоголю неповнолітній.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили та просили відмовити у задоволенні такого з підстав у поданому ними відзиві на позовну заяву. Зазначили, що була дотримана уся процедура складення адміністративних матеріалів по справі про адміністративне правопорушення, які були складені на підставі пояснень свідків Паславської, Паньків, Майби, Крохмального, ОСОБА_9 , а також показів особи, яка складала протокол.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним доказам в цілому (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів)

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Отже наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.218 цього КУпАП, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною 2 статті 156 КУпАП.

Як вбачається із фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №783805 від 08.05.2023 р., «гр. ОСОБА_1 , 07.05.2023 року біля 16:00 год. будучи приватним підприємцем ФОП в АДРЕСА_1 , здійснюючи торгівлю, продала неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 алкогольне пиво "Львівське", слабоалкогольний напій "GARAGE", "Wild Cherry" 4,6% та вино.

Постановою Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Перемишлянської міської ради №6/2023 від 20.06.2023 р., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800,00 грн.

За змістом оскаржуваної постанови, адміністративна комісія встановила: "Гр. ОСОБА_1 своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, 07.05.2023 року приблизно о 16:00 год. гр. ОСОБА_1 фізична особа-підприємець, здійснюючи торгівлю за адресою: АДРЕСА_1 , продала неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пиво із вмістом алкоголю "Львівське", слабоалкогольний напій "GARAGE", "Wild Cherry" із вмістом алкоголю 4,6% та вино.

Свідок ОСОБА_10 , в судовому засіданні пояснила, що в неділю 07.05.2023 року, вона з дітьми були біля магазину. Стверджує, що близько 17 години до магазину прийшла незнайома їй дівчина, яка поводила себе агресивно. Наголосила, що вона чула, як дівчина просила продати їй випивку, на що продавець запитала дівчину скільки їй років, а згодом остання вибігла з магазину з порожніми руками. Зазначає, що вона була присутня на засіданні комісії і бачила ту дівчину про яку вона повідомила.

Свідок ОСОБА_11 , в судовому засіданні пояснила, що 07.05.2023 року, близько 17 години у неділю, вона сиділа із знайомою та пили каву біля магазину. Зазначила, що магазин маленький, двері були відчинені і в цей час до магазину зайшла дівчинка, яка не привіталася і просила продати алкоголь, однак продавець їй відмовила і попросила дівчину надати документи. На що остання почала плутатись у тому скільки їй років і продавець повідомила, що нічого їй продавати не буде і вигнала з магазину. Додатково зазначила, що дитина була неадекватна і їй невідома, оскільки вона не з їхнього села. Зауважила, що вона була присутня на засіданні комісії і бачила ту дівчину про яку вона повідомила.

Свідок ОСОБА_12 , в судовому засіданні пояснила, що вона є приватним підприємцем та продає алкогольні напої у магазині в с.Станимир. Додатково зазначила, що дівчина про яку йде мова, була у неї в цей день (неділю) у магазині, оскільки на наступний день коли у неї брали свідчення працівники поліції і показували їй фотографію дівчини то така була дуже схоже на ту, яка заходила до неї в магазин. Стверджує, що ця дівчинка, близько 15 чи 16 години в неї у магазині питалася за лікером та настоянкою, однак їй було відмовлено і вона пішла по дорозі догори.

Свідок ОСОБА_7 , в судовому засіданні пояснила те, що вона була присутня під час того, як ОСОБА_1 , відмовилася підписувати протокол.

Свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_13 , в судове засідання не з`явилися хоч про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином (тричі).

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення визначається ст.279 КУпАП, відповідно до якої розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з її правової природи та завдань, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу і повідомляється про розгляд адміністративної справи.

Дослідивши наданий протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №783805 від 08.05.2023 р., відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.156 КУпАП, судом встановлено, що у вказаному протоколі не зазначено інформації про вилучення алкогольних напоїв, а саме: «алкогольне пиво "Львівське", слабоалкогольний напій "GARAGE", "Wild Cherry" 4,6% та вино», що «поза розумним сумнівом» підтверджував би продаж вказаного товару.

Відповідно до п.15 Розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 265 КУпАП речі і документи, що є безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Про вилучення речей і документів складається протокол або робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення, про огляд речей або адміністративне затримання.

В той же час безпосереднім об`єктом правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП стали алкогольні напої, а саме: «алкогольне пиво "Львівське", слабоалкогольний напій "GARAGE", "Wild Cherry" 4,6% та вино», які всупереч зазначеній вимозі закону працівником поліції вилучені не були.

Окрім цього, представником відповідача не надано жодних належних фото, відео, чи інших доказів, які б підтверджували факти викладенні в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №783805 від 08.05.2023 р. та Постанові Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Перемишлянської міської ради №6/2023 від 20.06.2023 р..,

Долучені відповідачем фото пустих банок із двох алкогольних напоїв не містить належних та допустимих доказів того, що така реалізація була здійсненна саме позивачем у певний час та певну дату.

Фактом продажу алкогольних та тютюнових виробів є касовий чек, який видається кожному без винятку покупцеві, на чому акцентує увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 23.04.2019 р. справа Ж1/81171217/16 адміністративне провадження №К//18.

Наявні в матеріалах справи матеріали, не доводять фактів описаних у фабулі протоколу, що відповідно не може бути доказом, адже не доводить того, що саме ОСОБА_14 є суб`єктом правопорушення, яке їй інкримінують, адже немає доказів, що вказують на те, що саме вона, а не інший продавець здійснив продаж.

Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 537/2088/17, зазначає, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана.

В даному випадку адміністративною комісією при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП не надано оцінку тому факту, що жодних об`єктивних доказів реалізації неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у встановлений час та дату товару, який є предметом правопорушення, як і доказів того, що цей товар вилучався, не надано, відтак відповідачем в порушення вимог ст. 245 КУпАП не забезпечено всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, не дотримано вимоги ст. 280 КУпАП.

Слід також зазначити, що частиною другою статті 156 КУпАП передбачено, що порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, - тягне за собою накладення штрафу від ста до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП (зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення), постанова повинна містити, серед іншого, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Так, з диспозиції ч. 2 ст. 156 КУпАП вбачається, що зазначена норма є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, порушення яких і буде підставою для адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

В даному випадку в оскаржуваній постанові адміністративної комісії, відсутнє посилання на порушення позивачем нормативно-правових актів яке є підставою для адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

Згідно п.10 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 року № 854, продаж алкогольних напоїв громадянам, які не досягли 18-річного віку, забороняється. В разі виникнення сумніву щодо віку покупця продаж алкогольних напоїв здійснюється за умови пред`явлення документа, що засвідчує його вік.

Отже, для притягнення особи до відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП обов`язково необхідно встановити факт продажу такою особою алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років.

Відповідачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували саму подію продажу позивачем слабоалкогольного напою у зазначений у протоколі та постанові час, зокрема зафіксовані факти передачі від продавця покупцю відповідного товару і його оплати.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП, відповідачем не надано.

Слід також зазначити, що Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 3ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

При цьому, суд при оцінці доказів у справі суд враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Отже, враховуючи вищевикладене, з огляду на положення ст.ст.73,76,77 КАС України, об`єктивні докази, які б достеменно та «поза розумним сумнівом» свідчили про вчинене позивачем порушення правил торгівлів матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, проаналізувавши в своїй сукупності докази у справі, що надані сторонами, виходячи з досліджених судом наявних матеріалів справи, з урахуванням Рекомендацій Комітету Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухвалених 13 лютого 1991 року та виходячи з норм ст.ст.19,61 Конституції України та ст.ст.9,73,76,77 КАС України (в редакції 2017 року), суд приходить до висновку, що будь-яких належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП за обставин, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №783805 від 08.05.2023 р. та Постанові Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Перемишлянської міської ради №6/2023 від 20.06.2023 р.., не має і не вбачається з досліджених матеріалів справи в їх сукупності.

Беручи до уваги вищенаведене, відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови, а тому вважаю, що у спірних правовідносинах відповідач діяв не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відтак, адміністративний суд при розгляді справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності може прийняти лише одне з рішень, передбачених ст. 286 КАС України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.2, 6,8,9,72-77, 121, 242-246,250,255, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області від 20.06.2023 р. №6/2023 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 156 КУпАП.

Стягнути з Виконавчого комітету Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , сплачений судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 536 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаюча за адесою: с.Станимир Львівського району Львівської області.

Відповідач: Виконавчий комітет Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області, , місце знаходження: вул. Привокзальна, 3а, м.Перемишляни Львівського району Львівської області.

Повний текст рішення суду складено 17.11.2023 року.

Суддя О. Я. Гуняк