Справа № 580/3218/23
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2023-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3218/23 Головуючий у 1 інстанції - Бабич А.М.
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (ІНФОРМАЦІЯ_2) на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07.07.2023 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (ІНФОРМАЦІЯ_2) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати дії відповідача щодо відмови у задоволенні його рапорту від 08.04.2023 стосовно звільнення з військової служби згідно з підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з наявністю в матері дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інвалідності ІІ (другої) групи, викладеному у рішенні про розгляд рапорту щодо звільнення від 23.04.2023 № 12/9508/23-Вн, протиправними та скасувати таке рішення;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути його рапорт від 08.04.2023 стосовно звільнення з військової служби згідно з підп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 вказаного Закону у зв`язку з наявністю в матері дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інвалідності ІІ (другої) групи, з урахуванням висновків суду.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07.07.2023 позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (ІНФОРМАЦІЯ_2) (АДРЕСА_2; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо звільнення з військової служби згідно з підп. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 , як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю матері дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із числа осіб з інвалідністю II групи; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (ІНФОРМАЦІЯ_2) (АДРЕСА_2; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) від 08.04.2023 щодо звільнення з військової служби згідно з підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з наявністю в матері дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інвалідності ІІ (другої) групи та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

Не погоджуючись з вказаним рішенням військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (ІНФОРМАЦІЯ_2) звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що копією військового квитка позивача серії НОМЕР_4 підтверджується, що 13.03.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» він призваний на службу у Збройні Сили України.

Витягом з наказу начальника НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 14.02.2023 №8-ОС підтверджується, що позивача зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.

Згідно з витягом з наказу начальника НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 21.02.2023 316-ОС позивача призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії - кулеметника третього відділення інспекторів прикордонної служби третьої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) першої прикордонної комендатури швидкого реагування.

08.04.2023 позивач подав рапорт начальнику 3 прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) першої прикордонної комендатури швидкого реагування капітану ОСОБА_3 , в якому просив задовольнити його клопотання перед вищим командуванням про його звільнення з військової служби в запас Збройних Сил України згідно з п.п. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовець не висловлював бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з наявністю одного із батьків із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи, а саме матері дружини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є особою з інвалідністю ІІ (другої) групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ №15263 від 24.08.2022. У додатках до рапорту вказав, що надає копії нотаріально завірених документів: копію свідоцтва про народження дружини від 23.04.1992 серії НОМЕР_6 , копію свідоцтва про шлюб від 03.09.2022 серії НОМЕР_7 , копію витягу з ДРАЦС №2, копію рішення суду від 27.09.2013, копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №152563 від 24.08.2022, копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_8 , копію паспорта ОСОБА_2 , копію паспорта ОСОБА_1 , копію паспорта ОСОБА_4 , ІПН ОСОБА_2 , ІПН ОСОБА_1 , ІПН ОСОБА_4 , копію витягу з реєстру територіальної громади №2022/001570993 ОСОБА_4 , військовий квиток ОСОБА_1 № НОМЕР_4 , довідку ОК 5 ОСОБА_2 , довідку ОК 7 ОСОБА_2 .

Листом від 23.04.2023 №12/9508/23-Вн відповідач повідомив, що рапорт позивача розглянутий керівництвом прикордонного загону. За результатами розгляду позивачу відмовлено у задоволенні рапорту у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів, а саме позивач не надав документів, які покладають обов`язок піклування про матір дружини саме на нього.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, мотивував своє рішення тим, що у позивача наявні підстави для звільнення позивача з військової служби за п.п. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ, оскільки мати його дружини є особою з інвалідністю ІІ групи.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що право на звільнення позивача з військової служби за п.п. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ відсутнє, оскільки позивач не надав документів, які покладають обов`язок піклування та утримання матері дружини саме на нього.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 12.05.2015 №389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

У свою чергу, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється відповідно до положень Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок та військову службу" (надалі - Закон № 2232-XII).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 6 ст. 2 Закону № 2232-XII передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб.

На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Як зазначалось вище, позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (ІНФОРМАЦІЯ_2) .

В той же час, позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби у запас на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю матері дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із числа осіб з інвалідністю II групи.

Відповідно до п. 233 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Так, підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII.

Відповідно до абз. 5 пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Системний аналіз абз. 5 пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ дає підстави для висновку, що під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються за сімейними обставинами (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) за таких підстав:

1) в разі наявності дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю, незалежно від групи інвалідності.

При цьому вказана норма не ставить звільнення з військової служби у залежність від наявності певної групи інвалідності, а передбачає таку можливість в силу того, що один із подружжя є інвалідом, без конкретизації якої саме групи є інвалідність;

2) та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що вказана норма Закону не ставить звільнення з військової служби у залежність від наявності документів, які підтверджують обов`язок військовослужбовця піклуватися та/або утримувати, в даному випадку, матір дружини, що спростовує доводи відповідача про такий обов`язок.

Отже, відмова у задоволенні рапорту у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів, які покладають обов`язок піклування про матір дружини саме на позивача, є неправомірною, оскільки згідно абз. 5 підп. «г» п. 2 ч. 4 ст.26 Закону №2232-ХІІ наявність у військовослужбовця одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи є самостійною підставою для звільнення з військової служби за сімейними обставинами, незалежно від того чи така особа потребує постійного догляду.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_5 (змінила прізвище після реєстрації шлюбу із громадянином ОСОБА_6 , що підтверджується копією витягу № 2 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища).

У подальшому, між позивачем та громадянкою ОСОБА_7 укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 .

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №152583 матері дружини позивача - ОСОБА_2 з 24.08.2022 встановлено ІІ групу інвалідності (причина захворювання загальне захворювання). Вказані вище документи позивач долучав до рапорту про звільнення з військової служби.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для звільнення позивача з військової служби за пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ, оскільки мати його дружини є особою з інвалідністю ІІ групи.

Таким чином, перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо звільнення з військової служби згідно з абз. 5 підп. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ позивача, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю матері дружини із числа осіб з інвалідністю II групи та про зобов`язання відповідача повторно розглянути його рапорт від 08.04.2023 щодо звільнення з військової служби згідно з підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 вказаного Закону у зв`язку з наявністю в матері дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інвалідності ІІ (другої) групи та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Також, аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Отже, перевіривши рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що судом повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (ІНФОРМАЦІЯ_2) залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07.07.2023 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.