Справа № 440/10114/23
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2023 року м. ПолтаваСправа №440/10114/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Лазебної А.В.

та представників сторін:

від позивача Чала О.Д.,

від відповідача Набок В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки),

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі також відповідач), у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог /т. 3, а.с. 8-13/ просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03.07.2023 №№ 6, , 6, 6, 5, 6, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.07.2023 №Ф-6, рішення від 14.08.2023 №6 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на безпідставність висновків документальної позапланової невиїзної перевірки щодо порушення позивачем норм податкового законодавства в частині обчислення податкових зобов`язань та правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність /т. 2, а.с. 140-144/. Свою позицію мотивував посиланням на правомірність та обґрунтованість спірних рішень, зазначивши, що за результатами податкової перевірки платника податків ОСОБА_1 встановлено, що остання надавала послуги з фінансового посередництва, внаслідок чого не мала права перебувати на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності. А оскільки позивач не подала податковому органу заяву про перехід на загальну систему оподаткування, за результатами перевірки контролюючий орган донарахував грошові зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб, податку на додану вартість, єдиного внеску, військового збору, а також визначив відповідні суми штрафних (фінансових) санкцій.

3. Процесуальні дії у справі, заяви учасників справи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 провадження у справі за цим позовом відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).

Представник позивача у відповіді на відзив наполягала на задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у позовній заяві /т. 3, а.с. 4-7/.

У підготовчому засіданні 10.10.2023 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні 17.10.2023 представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а представник відповідача - наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог.

Обставини справи

ОСОБА_1 у визначеному законом порядку була зареєстрована як фізична особа - підприємець 24.09.2018, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , перебувала на обліку як платник податків в ДПІ у м. Полтаві Головного управління ДПС у Полтавській області.

01.08.2022 позивачем прийняте рішення про припинення підприємницької діяльності.

У період з 24.09.2018 по 30.09.2018 позивач перебувала на загальній системі оподаткування, а з 01.10.2018 по 01.083.2022 - спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, з 01.10.2018 по 31.03.2022 була платником податку ІІ групи, з 01.04.2022 по 01.08.2022 - ІІІ група.

Головним управління ДПС у Полтавській області у період з 09.05.2023 по 15.05.2023 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 24.09.2018 по 01.08.2022, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 24.09.2018 по 01.08.2022, результати якої оформлені актом від 22.05.2023 №5409/16-31-24-06-08/ НОМЕР_1 /т. 1, а.с. 40-104/.

Перевіркою встановлено факт порушення позивачем вимог:

пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п. 177.11 ст. 177 ПК України, а саме - не подано податкові декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік (граничний термін подання - 10.02.2020), за 2020 рік (граничний термін подання - 09.02.2021), за 2021 рік (граничний термін подання - 09.02.2022), за 2022 рік (граничний термін подання - 20.09.2022);

пп.164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 177.2 ст. 177 ПК України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб в сумі 458428,34 грн, в т.ч. за 2019 рік - 141461,21 грн, за 2020 рік - 121753,76 грн, за 2021 рік - 195213,37 грн;

пп. 5 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України в частині порушення умов перебування платником на спрощеній системі оподаткування, внаслідок чого завищено сплату єдиного податку на суму 38350,53 грн, в т.ч. за 2019 рік - 10015,20 грн, за 2020 рік - 11335,20 грн, 2021 рік - 14400,00 грн, 2022 рік - на 2600,13 грн;

абз. "б" абз. "ґ" п. 176.2 ст. 176 ПК України внаслідок подання не у повному обсязі та неподання податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку: за IV квартал 2018 року (граничний термін -09.02.2019); за І квартал 2019 року (граничний термін - 10.05.2019); за II квартал 2019 року (граничний термін - 09.08.2019); за II квартал 2020 року (граничний термін - 09.08.2020); за ІІ квартал 2021 року (граничний термін - 09.08.2020); за IV квартал 2021 року (граничний термін - 09.02.2022);

п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 8, ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у результаті чого занижено єдиний внесок за час перебування на загальній системі оподаткування у загальному розмірі 544553,90 грн, у т.ч. за 2019 рік - 165250,80 грн, за 2020 рік - 140273,10 грн, за 2021 рік - 237600,00 грн, за 2022 рік - 1430,00 грн, та завищено єдиний внесок за час перебування на спрощеній системі оподаткування у загальній сумі 37992,02 грн, в т.ч. за 2019 рік - 11016,72 грн, за 2020 рік - 9595,30 грн, за 2021 рік - 15950,00 грн, за 2022 рік - 1430,00 грн, що призвело до заниження єдиного внеску загалом на 506561,88 грн, в т.ч. за 2019 рік - 154234,08 грн, за 2020 рік - 130677,80 грн, за 2021 рік - 221650,00 грн;

п. 181.1 ст. 181, п. 183.1, п. 183.2, п. 183.4 ст. 183, абз. "а" п. 187.1 ст. 187 ПК України, а саме: платником не подано реєстраційну заяву платника податку на додану вартість;

181.1 ст. 181, п. 183.1, п. 183.2 ст. 183, п. 187.1 ст.187 ПК України, що призвело до заниження податкових зобов`язань з ПДВ на загальну суму 400923,00 грн, у т.ч. по періодах: березень 2019 року - 16719,00 грн, квітень 2019 року - 4057,00 грн, травень 2019 року - 2132,00 грн, червень 2019 року - 2768,00 грн, січень 2020 року - 592,00 грн, лютий 2020 року - 12160,00 грн, червень 2020 року - 237,00 грн, вересень 2020 року - 8882,00 грн, жовтень 2020 року - 38156,00 грн, листопад 2020 року - 34548,00 грн, грудень 2020 року - 43366,00 грн, січень 2021 року - 32074,00 грн, лютий 2021 року - 34779,00 грн, березень 2021 року - 41916,00 грн, квітень 2021 року - 24548,00 грн, травень 2021 року - 54257,00 грн, червень 2021 року - 4873,00 грн, листопад 2021 року - 43803 грн, грудень 2021 року - 1055,00 грн, серпень 2022 року - 1,00 грн;

пп. 1.1, пп. 1.2, пп. 1.4, пп. 1.5, п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Інші перехідні положення" ПК України, внаслідок чого занижено податкове зобов`язання зі сплати військового збору загалом у розмірі 38202,36 грн, в т.ч. за 2019 рік - 11788,43 грн, за 2020 рік - 10146,15 грн, за 2021 рік - 16267,78 грн;

п. 63.3 ст. 63 ПК України в частині неподання у строки повідомлення за формою №20-ОПП про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням.

Заперечення позивача на акт перевірки відхилені листом Головного управління ДПС у Полтавській області від 26.06.2023 №22926/6/16-31-24-06-07 /т. 1, а.с. 116-139/.

03.07.2023 на підставі зазначеного вище акта перевірки Головним управлінням ДПС у Полтавській області сформовані податкові повідомлення-рішення:

№6, яким збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати військового збору загалом у розмірі 41149,47 грн, з них: основний платіж - 38202,36 грн, штрафна (фінансова) санкція (штраф) - 2947,11 грн /т. 1, а.с. 144-146/;

№6, яким збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб загалом у розмірі 493793,64 грн, з них: основний платіж - 458428,34 грн, штрафна (фінансова) санкція (штраф) - 35365,30 грн /т. 1, а.с. 147-149/;

№6, яким застосована штрафна (фінансова) санкція (штраф) за платежем: "податок на доходи фізичних осіб" у розмірі 1020,00 грн /т. 1, а.с. 150-152/;

№6, яким застосована штрафна (фінансова) санкція (штраф) за платежем: "адміністративні штрафи та інші санкції" у розмірі 340,00 грн /т. 1, а.с. 153-155/;

№5, яким збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів загалом у розмірі 501152,50 грн, в т.ч.: основний платіж - 400922,00 грн, штрафна (фінансова) санкція (штраф) - 100230,50 грн /т. 1, а.с. 156-158/;

податкове повідомлення-рішення №6, яким застосована штрафна (фінансова) санкція (штраф) за платежем: "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами" у розмірі 680,00 грн /т. 1, а.с. 159-161/.

Також відповідач 03.07.2023 сформував вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6, якою повідомив ОСОБА_1 про необхідність сплати недоїмки з єдиного внеску у розмірі 506561,88 грн /т. 1, а.с. 162-164/.

Крім того, 14.08.2023 податковим органом прийняте рішення №6 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 61693,63 грн /т. 3, а.с. 18-19/.

Не погодившись із зазначеними індивідуальними актами Головного управління ДПС у Полтавській області, позивач оскаржила їх до суду.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перелік та компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України (надалі - ПК України). Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику /пункт 1.1 статті 1 ПК України/.

Зокрема, як визначено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За змістом пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Пунктами 177.1, 177.2 статті 177 ПК України визначено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з пунктом 177.6 статті 177 ПК України у разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб.

Пунктом 291.2 статті 291 ПК України визначено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

За змістом пункту 291.3 статті 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

У силу приписів пункту 291.4 статті 291 ПК України передбачено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку.

При цьому відповідно до підпункту 6 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють діяльність у сфері фінансового посередництва, крім діяльності у сфері страхування, яка здійснюється страховими агентами, визначеними Законом України "Про страхування", сюрвейєрами, аварійними комісарами та аджастерами, визначеними розділом III цього Кодексу.

Як визначено підпунктом 5 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України, платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у випадку та в строк, зокрема, у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

Згідно з пунктом 292.1 статті 292 ПК України доходом платника єдиного податку для фізичної особи - підприємця є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, доходи у вигляді бюджетних грантів, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Положеннями пункту 292.11 статті 292 ПК України визначено, що до складу доходу, визначеного цією статтею, не включаються, зокрема, суми фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, отриманої та поверненої протягом 12 календарних місяців з дня її отримання, та суми кредитів.

А відповідно до підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 ПК України, поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предметом спору є правомірність індивідуальних актів Головного управління ДПС у Полтавській області про донарахування позивачу грошових зобов`язань зі сплати податків та зборів, єдиного внеску, а також застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за результатами документальної невиїзної позапланової перевірки, проведеної внаслідок прийняття позивачем рішення про припинення підприємницької діяльності.

Виходячи з приписів частини другої статті 2 КАС України, суд перевіряє відповідність таких актів критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, а саме, чи прийнято ці рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд враховує, що висновок про порушення ОСОБА_1 податкового законодавства, а також законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідач обґрунтував доводами про те, що позивач у спірний період порушила умови перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності.

Зокрема, відповідач у ході податкової перевірки встановив, що ФОП ОСОБА_1 з 05.11.2018 почала вести діяльність у сфері фінансового посередництва шляхом надання поворотних фінансових позик, уклавши договір про надання ПП " ОСОБА_2 " поворотної фінансової позики у розмірі 30000,00 грн.

Загалом позивач упродовж періоду з 05.11.2018 по 14.04.2022 уклала ряд договорів про надання повторної фінансової допомоги з ПП " ОСОБА_2 ", ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 , ЬЛВ "Офіс-Маркет Х", ТОВ "Еверест Х".

На цій підставі відповідач вважав, що з моменту укладання договорів про надання поворотної фінансової допомоги позивач втратила право перебування на спрощеній системі оподаткування, а тому з 01.01.2019 (першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому вперше здійснені відповідні операції) отримані ФОП ОСОБА_1 доходи від здійснення підприємницької діяльності слід оподатковувати на загальних умовах.

Оцінюючи наведені доводи податкового органу, суд виходить з таких міркувань.

ПК України не містить визначення поняття "фінансове посередництво".

У силу пункту 5.3 статті 5 ПК України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 333 Господарського кодексу України фінансовим посередництвом є діяльність, пов`язана з отриманням та перерозподілом фінансових коштів, крім випадків, передбачених законодавством. Фінансове посередництво здійснюється установами банків та іншими фінансово-кредитними організаціями.

Відповідно до розділу 3 Класифікації видів економічної діяльності ДК 009:2010 (наказ Держспоживстандарту України від 11.10.2010 №457 (надалі - КВЕД-2010) КВЕД побудовано за ієрархічною системою кодування із застосуванням літерно-цифрового коду. Літерні познаки секцій використовують як рубрикатор і їх не використовують у кодуванні. Подальшу деталізацію секцій КВЕД - розділ, група, клас - позначають цифровими кодами.

Розділом 5 КВЕД-2010 "Структура класифікації видів економічної діяльності" передбачено: фінансова та страхова діяльність (секція - К), надання фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення (розділ - 64), грошове посередництво (група - 64.1), інші види грошового посередництва (клас - 64.19).

Тож лише визначене коло суб`єктів господарювання із зареєстрованим відповідним видом діяльності, можуть надавати фінансові послуги.

Натомість серед обраних ФОП ОСОБА_1 видів діяльності, не значились такі її види, як надання фінансових послуг чи здійснення інших видів грошового посередництва.

Зі змісту залучених до матеріалів справи копій договорів про надання поворотної фінансової допомоги, які були предметом податкової перевірки, слідує, що за їх умовами ФОП ОСОБА_1 , як позикодавець, надавала позичальникам поворотну фінансову допомогу, а позичальники зобов`язувались повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених договорами /т. 1, а.с. 166-243/.

При цьому згадані договори передбачали, що поворотна фінансова допомога надається позичальникам на безоплатній основі, тобто плата за користування коштами не стягується; повторна фінансова допомога підлягає поверненню протягом календарного року.

З урахуванням наведеного, слід погодитись з доводами представника позивача про те, що укладення таких договорів не мало на меті отримання позивачем доходу та, виходячи з наведених вище положень чинного законодавства, не може розцінюватись як надання позивачем послуг з фінансового посередництва.

Податковою перевіркою не встановлено випадків отримання позивачем плати за надання поворотної фінансової допомоги позичальникам, так само, як і не виявлено випадків порушення позичальниками строків повернення коштів, отриманих як поворотна фінансова допомога (повернення таких коштів більш ніж через 12 місяців після їх отримання).

Залучені до матеріалів справи копії виписок про рух коштів на рахунках містять відомості про надходження коштів на рахунки позивача з призначенням платежу: повернення поворотної фінансової допомоги /т. 2, а.с. 1-45/.

За таких обставин суд дійшов висновку, що надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги не може вважатись грошовим посередництвом в розумінні класу 64.19 КВЕД-2010, оскільки наданні кошти передавалися саме як безвідсоткова поворотна фінансова допомога, а не як позика, про що йдеться у класі 64.19 КВЕД-2010.

Як наслідок, суд не погоджується з висновком податкового органу про порушення позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності та необхідність застосування нею з 01.01.2019 загальних умов оподаткування.

А оскільки виключно цей висновок слугував підставою для донарахування позивачу грошових зобов`язань із сплати податку на доходи фізичних осіб, податку на додану вартість, військового збору, зобов`язання зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 03.07.2023 №№ 6, , 6, 5, 6, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.07.2023 №Ф-6 та рішення від 14.08.2023 №6 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску належить визнати протиправними та скасувати, а позов ОСОБА_1 в цій частині - задовольнити.

Стосовно податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 03.07.2023 №6 /т. 1, а.с. 153-154/, суд дійшов таких висновків.

Цим податковим повідомленням-рішенням до позивача застосований штраф у розмірі 340,00 грн за неповідомлення контролюючому органу про об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, через які проводиться господарська діяльність, за формою 20-ОПП.

За позицією Головного управління ДПС у Полтавській області позивач всупереч приписів пункту 63.3 статті 63 ПК України не повідомила податковий орган про наявні у неї об`єкти оподаткування або через які провадиться господарська діяльність.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 ПК України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

За правилами, встановленими пунктом 63.3 статті 63 ПК України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, може прийняти рішення про зміну основного та неосновного місця обліку великого платника податків, у тому числі визначити, що облік такого платника податків здійснює територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який здійснює супроводження великих платників податків, та його структурні підрозділи в разі створення.

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.

Відповідно до ПК України з метою використання єдиної раціональної методики обліку платників податків і зборів у контролюючих органах був розроблений Порядок №1588.

Абзацом другим пункту 1.4 розділу І Порядку №1588 передбачено, що платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцями обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку.

Згідно з пунктом 8.1 розділу VIII Порядку №1588 платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України (пункт 8.2 розділу VIII Порядку №1588).

Якщо у платника податків відбувається реєстрація, створення чи відкриття об`єкта оподаткування на території адміністративно-територіальної одиниці, де він не перебуває на обліку, то такий платник податків зобов`язаний стати на облік за неосновним місцем обліку у контролюючому органі за місцезнаходженням такого об`єкта у порядку, визначеному розділом VII цього Порядку (пункт 8.3 розділу VIII Порядку №1588).

Абзацом першим пункту 8.3 розділу VIII Порядку №1588 передбачено, що повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Пунктом 117.1 статті 117 ПК України встановлено, що неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.

Застосовуючи наведені норми права, Верховний Суд у постановах від 21.07.2020 у справі №826/14197/17, від 11.04.2023 у справі №260/2584/21 дійшов висновку, що платник податків зобов`язаний подавати повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою 20-ОПП кожного разу після реєстрації, створення чи відкриття нових об`єктів оподаткування або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням або через які провадиться діяльність.

Позивач обставин неподання контролюючому органу повідомлення за формою 20-ОПП щодо об`єктів, зазначених у акті перевірки, не заперечувала.

Натомість представник позивача у позовній заяві стверджувала, що штраф за відповідне порушення застосований за межами строку, передбаченого статтею 102 ПК України.

Однак суд не погоджується з наведеними доводами представника позивача з таких підстав.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Разом з цим, як визначено пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Законом від 15.03.2022 №2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" дію пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України зупинено на період дії воєнного, надзвичайного стану.

Водночас пунктом 102.9 статті 102 ПК України визначено, що на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Тож строк застосування до позивача штрафних санкцій за неподання повідомлення за формою 20-ОПП відповідач не порушив, оскільки перебіг цього строку зупинявся на період дії карантину та воєнного стану.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Полтавській області від 03.07.2023 №6 до ОСОБА_1 правомірно застосований штраф у розмірі 340,00 грн, внаслідок чого в цій частині позовних вимог належить відмовити.

Зважаючи на встановлені у ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 13420,00 грн, що зарахований до спеціального фонду державного бюджету /т. 2, а.с. 132-133/.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково, понесені нею судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 13420,00 грн належить розподілити шляхом стягнення на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області коштів у розмірі 13414,32 грн.

Відповідач доказів понесення судових витрат суду не надав.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 03.07.2023 №№ 6, , 6, 5, 6, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.07.2023 №Ф-6 та рішення від 14.08.2023 №6 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

У задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 03.07.2023 №6 - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 13414,32 грн (тринадцять тисяч чотириста чотирнадцять гривень тридцять дві копійки).

Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192; вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014).

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, визначені статтями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 27 жовтня 2023 року.

Суддя О.О. Кукоба