Справа № 620/13254/21
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2023-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В.Ю., Парінова А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Комунального підприємства "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради до Управління північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області, в якому просило суд визнати протиправною та скасувати вимогу Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства від 20.08.2021 №262506-14/3300-2021.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції позбавлено позивача можливості довести незаконність вимоги, направленої Держаудитслужбою, яка, при цьому, є обов`язковою для виконання.

До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Управлінням північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради за період з 01.07.2019 по 31.03.2021.

За результатами ревізії складено акт від 22.07.2021 №06-30/04.

На підставі пункту 7 частини першої статті 10 Закону України від 26.01.1993 №2939-XII "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" відповідачем до Комунального підприємства "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради надіслана вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства від 20.08.2021 №262506-14/3300-2021, якою відповідач вимагає:

- сплатити до Державного бюджету кошти у сумі 23 062 728,6 грн відповідно до Угод про субкредитування №28000-04/205 від 10.12.2007 та №28010-02/117 від 28.10.2009;

- стягнути з Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради кошти у сумі 290 141,59 грн;

- забезпечити відшкодування на користь КП «Чернігівводоканал» понесених витрат на виплату директору ОСОБА_1 премії за підсумками роботи за 2020 рік в сумі 100 000,00 грн та сплату нарахованого на неї єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 22 000,00 грн;

- відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України від 16.01.2003 №436-IV, ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV, п.1.1, 2.1, 2.2 договору від 13.04.2020 №130420/ТЗ-КК, укладеного із ТОВ «УТБ-Інжиніринг», привести у відповідність до затвердженої проектно-кошторисної документації, здійснені витрати за об`єктом «Реконструкція самопливного каналізаційного колектору по вул.Київська від перехрестя з проспектом Миру до вулиці Гонча в м.Чернігові» на суму 1 664 334,52 грн;

- відповідно до ст.877 Цивільного кодексу України, п.6.2.10.2 ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 Правила визначення вартості будівництва, затверджених та введених в дію наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 №293, п.4.4.1 ДСТУ-Н Б Д.1.1-2:2013 Настанови щодо визначення прямих витрат у вартості будівництва, прийнятої та наданої чинності наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.08.2013 №405, привести у відповідність до затвердженої проектно-кошторисної документації, здійснені витрати на придбання станції приймання стічних вод на суму 4 551 928,32 грн;

- відобразити в обліку та звітності відповідно до вимог ч.1 ст.3, ч.1, 5 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV, здійснені розрахунки з ТОВ «Рейкарц Хотел Менеджмент», зокрема врегулювати питання між сторонами щодо заборгованості у суму 10 966,00 грн;

- забезпечити відшкодування на користь КП «Чернігівводоканал» понесених витрат на виплату юрисконсульту ОСОБА_2 заробітної плати на загальну суму 4 620,70 грн та сплату ЄСВ на суму 1 016,55 грн;

- забезпечити відшкодування на користь КП «Чернігівводоканал» понесених витрат на виплату юрисконсульту ОСОБА_2 : на відрядження за дні, в які вона фактично не виконувала свої посадові обов`язки юрисконсульта на загальну суму 2 700,00 грн; середньої заробітної плати за дні перебування у відрядженні на загальну суму 2 675,01 грн та сплаченого ЄСВ в сумі 588,50 грн.;

- забезпечити дотримання принципів закупівель, визначених ст.5 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 №922-VIII (зі змінами) та враховуючи встановлений факт здійснення КП «Чернігівводоканал» оплату послуг без проведення процедур, визначених Законом за об`єктом «Поточний ремонт стін та підлоги машинного залу водопровідної насосної станції №2 «Подусівка», розташованої на землях Новобілоуської сільської ради за межами населеного пункту» на загальну суму 1 049 996,4 грн, не допускати таких фактів в подальшому;

- забезпечити використання коштів у сумі 13 288 189,68 грн, виділених у 2020 році з місцевого бюджету м.Чернігова як внесок до статутного капіталу, відповідно до напрямку, визначеного органом управління (Чернігівською міською радою);

- забезпечити встановлення придбаних у березні 2019 року за рахунок виділених коштів з місцевого бюджету м.Чернігова 3207 шт. лічильників води загальною вартістю 1 810 272,00 грн в якості реалізації Програми встановлення засобів обліку гарячого та холодного водопостачання мешканцям міста Чернігова.

Вважаючи висновки Управління Північного офісу Держаудитслужби у Чернігівській області про порушення Комунальним підприємством "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради бюджетного законодавства необґрунтованими, а вищевказану вимогу протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 № 2939-XII (далі - Закон № 2939-XII) здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Згідно пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43 (далі - Положення №43), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Стаття 2 Закону № 2939-ХІІ встановлює, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю шляхом проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування установлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами п. 1 ст. 10 Закону № 2939-ХІІ органу державного фінансового контролю надається право перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 113 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) до повноважень органів державного фінансового контролю з контролю за дотриманням бюджетного законодавства належить здійснення контролю, зокрема, за цільовим та ефективним використанням коштів державного бюджету та місцевих бюджетів (включаючи проведення державного фінансового аудита).

Пункти 32, 33 ч. 1 ст. 116 БК України порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме: включення недостовірних даних до звітів про виконання державного бюджету (місцевого бюджету), річного звіту про виконання закону про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет), а також порушення порядку та термінів подання таких звітів; порушення встановлених вимог щодо ведення бухгалтерського обліку та складання звітності про виконання бюджетів.

За приписами пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 117 БК України за порушення бюджетного законодавства до учасників бюджетного процесу можуть застосовуватися такі заходи впливу, зокрема, як: попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства з вимогою щодо усунення порушення бюджетного законодавства - застосовується в усіх випадках виявлення порушень бюджетного законодавства; зупинення операцій з бюджетними коштами - застосовується за порушення бюджетного законодавства, визначені пунктами 1 - 3, 10, 11, 14 - 29, 32 - 36, 38 і 40 частини першої статті 116 цього Кодексу, у порядку, встановленому статтею 120 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 118 БК України встановлює, що попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства з вимогою щодо усунення порушення бюджетного законодавства може застосовуватися учасниками бюджетного процесу, уповноваженими цим Кодексом на здійснення контролю за дотриманням бюджетного законодавства.

Керуючись пп. 9 п. 4 Положення № 43 Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме:

вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства;

здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів;

застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства;

передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.

На виконання п. 6 Положення № 43 Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; призупиняти в межах повноважень, передбачених законом, бюджетні асигнування, зупиняти операції з бюджетними коштами в установленому законодавством порядку, а також застосовувати та ініціювати застосування відповідно до закону інших заходів впливу в разі виявлення порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

Аналогічні приписи містять пункти 7, 10 та 13 ст. 10 Закону № 2939-ХІІ, згідно із якими, органу державного фінансового контролю надано право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Частина 2 ст. 15 Закону №2939-ХІІ обумовлено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, Верховний Суд неодноразово формував правові висновки щодо спірного питання, зокрема у постановах від 02.02.2020 у справі № 804/2282/16, від 20.03.2020 у справі № 814/380/17, від 02.04.2020 у справі № 820/3534/16, від 09.04.2020 у справі № 0940/1822/18 та від 30.07.2020 у справі № 817/663/18, в тому числі його Великою Палатою (зокрема, постанова від 21.11.2018 у справі № 820/3534/16), в яких Верховний суд зазначив, що орган державного фінансового контролю наділений повноваженнями здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень; при виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звертатися до суду в інтересах держави про стягнення збитків, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства є обов`язковою до виконання; що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Отже, при виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звертатися до суду в інтересах держави про стягнення збитків, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Як підтверджено матеріалами справи, у пунктах оскаржуваної вимоги вказано на допущені позивачем порушення, у результаті яких заподіяні збитки, зазначено їх розмір та зобов`язано вчинити дії, спрямовані на усунення відповідних порушень згідно з вимогами законодавства.

Як вірно звернув увагу суд першої інстанції, позивач звертаючись до суду з позовом, не погоджується з висновками акта ревізії щодо допущених ним порушень та взагалі наявності таких порушень, як наслідок, з вимогами про відшкодування збитків.

Як вказано вище, збитки, щодо наявності яких зроблено висновок Держаудитслужбою, стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю про стягнення цих збитків.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявність збитків, законність та правильність обчислення розміру збитків може бути предметом перевірки у судовому порядку за позовом державного фінансового контролю про їх стягнення, а не у справі за позовом підконтрольного об`єкта про визнання вимоги протиправною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що звернення позивача з позовом про визнання протиправною та скасування вимоги Управління Північного офісу Держаудитслужби у Чернігівській області щодо усунення виявлених перевіркою порушень законодавства від 20.08.2021 №262506-14/3300-2021, яка за своїм змістом спрямована на відшкодування збитків, є неналежним способом захисту порушеного права, а тому такий позов не підлягає задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 23.04.2019 у справі № 820/339/17, від 11.02.2020 у справі № 804/2282/16, від 17.06.2021 у справі № 0440/6907/18 та від 22.07.2021 у справі № 520/1039/19.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради до Управління північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування вимоги залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 17.11.23)