Справа № 420/31125/23
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 листопада 2023 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Скупінська О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Голови Вищої ради правосуддя (04050, м.Київ, вул.Студентська, 12-А) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 13.11.2023 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Голови Вищої ради правосуддя, в якій позивач просить суд:

1.Визнати протиправною бездіяльність Голови Вищої ради правосуддя щодо не виконання повноважень визначених п.1), п.2), п.5) ч.5 ст.22 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» щодо організації роботи Вищої ради правосуддя, призначення засідань та головування на них, координація роботи органів Вищої ради правосуддя, загальне керівництво секретаріатом щодо включення до проєкту денного засідання Вищої ради правосуддя питання розгляду моєї заяви від 11.04.2023 року про звільнення у відставку.

2.Зобов`язати Голову Вищої ради правосуддя на виконання повноважень визначених п.1), п.2), п.5) ч.5 ст.22 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» щодо організації роботи Вищої ради правосуддя, призначення засідань та головування на них, координація роботи органів Вищої ради правосуддя, загальне керівництво секретаріатом та включити питання розгляду моєї заяви від 11.04.2023 року про звільнення у відставку до проєкту денного засідання Вищої ради правосуддя.

3.Визнати протиправною бездіяльність Голови Вищої ради правосуддя щодо не ознайомлення під час пленарного засідання Вищої ради правосуддя члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 відповідно до п.1 ч.5 ст.22, ч.2, ч.3 ст.33 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», п.5.17 Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 24 січня 2017 року №52/0/15-17 із заявою про відвід ОСОБА_2 та неповідомлення членам Вищої ради правосуддя під час розгляду питання про не включення до порядку денного Вищої ради правосуддя №54 від 20.06.2023 року по подання мною заяви про відвід члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 , яка зареєстрована ВРП 16.05.2023 року за №291/2/6-23 та особистою резолюцією Голови Вищої ради правосуддя 16.05.2023 року.

4. Визнати протиправною бездіяльність Голови Вищої ради правосуддя з 11.05.2023 року щодо неналежної організації роботи Вищої ради правосуддя та не розгляду заяви від 11 квітня 2023 року судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 про звільнення у відставку, відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України, яка призвела до втрати мною здоров`я та інвалідності третьої групи з причиною інвалідності загальне захворювання.

5.Стягнути з Голови Вищої ради правосуддя (04050, м.Київ, вул.Студентська, 12-А) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду спричинену за наслідками бездіяльності Голови Вищої ради правосуддя у розмірі 50000 грн.

Відповідно до п.п.3,5,6 ч.1 ст.172 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви, суддя дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

При цьому, позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб та повинна відповідати загальним вимогам, що встановлені статтями 160, 161 КАС України.

Норми статей 160, 161 КАС України не містять виключень і поширюються на всі випадки звернення до суду з позовною заявою, у зв`язку з чим недотримання положень даних норм свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам Закону.

Відповідно частини першої статті 46 КАС України, сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Згідно частини третьої статті 46 КАС України, відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

В розумінні п.7 ч.1 ст.4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

При цьому, посадовими особами вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій. Службовими особами є особи, які постійно чи тимчасово здійснюють функції представників влади, а також обіймають постійно чи тимчасово на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним повноваженням.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 160 КАС України визначено, що в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Як вбачається із позовної заяви відповідачем визначено Голову Вищої ради правосуддя, при цьому не зазначено його прізвище, ім`я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або номер і серія паспорта, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету та/або не зазначено, що такі відомості не відомі.

Відтак, позивачу необхідно оформити позовну заяву із зазначенням даних відповідача у відповідності до приписів пункту 2 частини п`ятої статті 160 КАС України.

Позивач у позовній заяві, окрім іншого, просить суд визнати протиправною бездіяльність Голови Вищої ради правосуддя з 11.05.2023 щодо неналежної організації роботи Вищої ради правосуддя та не розгляду заяви від 11 квітня 2023 року судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 про звільнення у відставку, відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України, яка призвела до втрати мною здоров`я та інвалідності третьої групи з причиною інвалідності загальне захворювання.

Необхідно зазначити, що бездіяльність це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку (яких) він зобов`язаний був і міг вчинити.

У свою чергу, бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи; невчинення певних дій, які вимагаються від нього законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.04.2018 (справа №11-138заі18) висловила позицію, згідно з якою «протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені».

Отже, загальне посилання позивача на неналежну організацію роботи Вищої ради правосуддя з 11.05.2023 (без чіткого зазначення в чому вона полягає), яку позивач просить визнати протиправною бездіяльністю Голови Вищої ради правосуддя, не є протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, а відтак позивачу необхідно привести зазначену позовну вимогу у відповідність до приписів КАС України.

Також, згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з принципом диспозитивності, закріпленим статтею 9 КАС України, позивач сам вирішує, чи звертатися йому до суду з позовом, самостійно визначає зміст і обсяг позовних вимог, і користується при цьому повною свободою у межах визначених процесуальним законом механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для реалізації його прав.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 160 КАС України, в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Правову категорію «зміст позовних вимог» необхідно розуміти як дію суду, про вчинення якої позивач вимагає ухвалити судове рішення, що спрямована на задоволення певної матеріально-правової вимоги. Зміст та обсяг порушеного права та виклад обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть бути різними, але поряд з цим принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові рамки події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне із обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

В той же час, обов`язок з визначення (формулювання) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав, на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено саме на позивача, тому для цього законодавцем визначені вимоги до позовної заяви, що містяться в статті 160 КАС України.

Цей обов`язок не може бути перекладено на суд, оскільки саме позивач є зацікавленим в ефективному захисті своїх прав та ефективному здійснені судочинства за його позовною заявою.

Відповідно до положення статті 5 КАС України: кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

В свою чергу, положенням частини 2 статті 245 КАС України передбачені способи застосування судового захисту судом під час ухвалення рішення про задоволення або часткове задоволення позову, серед яких: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до пункту 4 статті 245 КАС України у випадку визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно п.23 ч.1 ст.4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

При цьому, від задоволення позовної вимоги (основної вимоги) залежить задоволення позовної вимоги зобов`язального характеру (похідної).

Так, у позовній заяві позивач, окрім іншого, просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Голови Вищої ради правосуддя щодо не ознайомлення під час пленарного засідання Вищої ради правосуддя члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 відповідно до п.1 ч.5 ст.22, ч.2, ч.3 ст.33 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», п.5.17 Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 24 січня 2017 року №52/0/15-17 із заявою про відвід ОСОБА_2 та неповідомлення членам Вищої ради правосуддя під час розгляду питання про не включення до порядку денного Вищої ради правосуддя №54 від 20.06.2023 року по подання мною заяви про відвід члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 , яка зареєстрована ВРП 16.05.2023 року за №291/2/6-23 та особистою резолюцією Голови Вищої ради правосуддя 16.05.2023 року;

визнати протиправною бездіяльність Голови Вищої ради правосуддя з 11.05.2023 року щодо неналежної організації роботи Вищої ради правосуддя та не розгляду заяви від 11 квітня 2023 року судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 про звільнення у відставку, відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України, яка призвела до втрати мною здоров`я та інвалідності третьої групи з причиною інвалідності загальне захворювання.

Тобто, вказані позовні вимоги викладені без визначення похідних позовних вимог, що суперечить положенням ст.ст.5, 242 КАС України та не відповідає приписам ст.160 КАС України.

Вказана обставина позбавляє суд можливості забезпечити швидкий і ефективний розгляд справи та обрати найбільш ефективний спосіб захисту порушених прав та інтересів позивача (у випадку виявлення таких порушень) для їх відновлення.

Отже, позивачу необхідно усунути зазначені недоліки позовної заяви шляхом подання (надіслання) до суду нової редакції позовної заяви (разом з її копіями відповідно до кількості учасників справи), в якій викласти зміст позовних вимог у відповідність до ст.5 КАС України.

Суддя також звертає увагу позивача на інші недоліки позовної заяви, що полягають у такому.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).

Згідно з частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Публічна служба, за змістом пункту 17 частини першої статті 4 КАС України, це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

У позовній заяві позивач просить суд поновити строк звернення до адміністративного суду та додав заяву про поновлення пропущеного строку на звернення до адміністративного суду.

Також до Одеського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про доповнення до заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду (вх.№40343/23 від 15.11.2023 та вх.№ЕС/15029/23 від 15.11.2023).

Щодо звернення до суду із позовними вимогами з приводу бездіяльності Голови Вищої ради правосуддя щодо не виконання повноважень визначених п.1), п.2), п.5) ч.5 ст.22 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» щодо організації роботи Вищої ради правосуддя, призначення засідань та головування на них, координація роботи органів Вищої ради правосуддя, загальне керівництво секретаріатом щодо включення до проєкту денного засідання Вищої ради правосуддя питання розгляду моєї заяви від 11.04.2023 року про звільнення у відставку, позивач вважає, що така бездіяльність є триваючою та звернення до суду з такими вимогами є можливими у будь-який час.

Крім того вказує, що очевидна протиправна бездіяльність триває з 22.09.2023, оскільки саме з цієї дати сплив місячний строк, а саме з дня ухвалення рішення Вищої ради правосуддя про не включення до порядку денного №77 від 22.08.2023 питання про розгляд матеріалів щодо звільнення ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у зв`язку із поданням заяви про відставку, встановлений ч.3 ст.116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на розгляд заяви про звільнення за загальними підставами.

Як убачається з прохальної частини позовної заяви, позивач, окрім іншого, оскаржує бездіяльність Голови Вищої ради правосуддя щодо не ознайомлення під час пленарного засідання Вищої ради правосуддя члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 відповідно до п.1 ч.5 ст.22, ч.2, ч.3 ст.33 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», п.5.17 Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 24 січня 2017 року №52/0/15-17 із заявою про відвід ОСОБА_2 та неповідомлення членам Вищої ради правосуддя під час розгляду питання про не включення до порядку денного Вищої ради правосуддя №54 від 20.06.2023 року по подання мною заяви про відвід члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 , яка зареєстрована ВРП 16.05.2023 року за №291/2/6-23 та особистою резолюцією Голови Вищої ради правосуддя 16.05.2023 року.

Суддя зазначає, що спір щодо зазначеної позовної вимоги у цій справі пов`язаний з проходженням позивачем публічної служби, а тому у даному випадку застосуванню підлягає місячний строк звернення до суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

До суду з даним позовом позивач звернувся 10 листопада 2023 року.

Відтак, позивачем було пропущено встановлений статтею 122 КАС України місячний строк для звернення до суду за вказаною позовною вимогою.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивач вказує таке.

18.07.2023 позивач звернувся до Верховного Суду із позовною заявою з питання бездіяльності Голови Вищої ради правосуддя та ухвалення протиправного рішення Вищою радою правосуддя.

18.07.2023 позовну заяву зареєстровано Верховним Судом за №990/146/23.

24.07.2023 Верховний Суд відкрив провадження в адміністративній справі №990/146/23 за позовною заявою до Вищої ради правосуддя, Голови Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення від 20.06.2023, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди. Окрім інших позовних вимог Верховний Суд відкрив провадження за адміністративним позовом до Голови Вищої ради правосуддя, а саме щодо визнати протиправною бездіяльність Голови Вищої ради правосуддя щодо неознайомлення під час пленарного засідання Вищої ради правосуддя члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 22, частини другої-третьої статті ЗЗ Закону України «Про Вищу раду правосуддя», пункту 5.17 Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17, із заявою про відвід ОСОБА_2 та неповідомлення членам Вищої ради правосуддя під час розгляду питання про невключення до порядку денного Вищої ради правосуддя №54 від 20 червня 2023 року про подання позивачем заяви про відвід члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 , яка зареєстрована 16 травня 2023 року за № 291/2/6-23 та за особистою резолюцією Голови Вищої ради правосуддя 16 травня 2023 року передана з резолюцією (члену Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 до матеріалів, члену Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 до відома).

26.09.2023 позивач подав до Верховного Суду заяву про збільшення позовних вимог та доповнення підстав позовної заяви та просив суд визнати протиправною бездіяльність Голови Вищої ради правосуддя з 11.05.2023 року щодо неналежної організації роботи Вищої ради правосуддя та не розгляду заяви від 11 квітня 2023 року судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 про звільнення у відставку, відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України, яка призвела до втрати мною здоров`я та інвалідності третьої групи з причиною інвалідності загальне захворювання.

20.10.2023 Верховний Суд у справі №990/114/23 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди ухвалив рішення об`єднати в одне провадження справу №990/114/23 за позовом ОСОБА_1 до ВРП про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди та адміністративну справу №990/146/23 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, Голови Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Головуючий у судовому засіданні 27.09.2022 у справі №990/146/23 оголосив рішення колегії суддів про зобов`язання позивача надати уточнену позовну заяву (усунути недоліки) та виключити відповідача Голову Вищої ради правосуддя із учасників справи, інакше позов буде залишено без розгляду на підставі п.7 ч.1 ст.240 КАС України.

08.11.2023 Верховний Суд за клопотанням позивача залишив без розгляду позовну заяву у справі №990/146/23 в частині позовних вимог до Голови Вищої ради правосуддя.

Позивач підкреслює, що відкриття провадження, як помилкового, за позовною заявою, що зареєстрована 18.07.2023 по вимогам до Голови Вищої ради правосуддя, до 08.11.2023 не може визнаватись судом, як пропущений строк на звернення до суду, бо справа №990/146/23 за цією вимогою знаходилась на розгляді у Верховному Суді (з 18.07.2023 по 08.11.2023), а відтак цей строк підлягає безапеляційному поновленню.

Зазначені обставини, на думку позивача, є підставою для поновлення пропущеного строку на звернення до суду.

Отже, позивач у заяві про поновлення пропущеного строку на звернення до суду зазначає, що, з однієї сторони, вказана обставина не може визнаватись судом, як пропущений строк на звернення до суду, в той же час просить поновити пропущений строк.

Так, оцінюючи з точки зору поважності пропуску строку звернення до суду доводи позивача, викладені у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду (з урахуванням доповнень), суддя зазначає, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

На момент звернення позивача, як до Верховного Суду, так й до Одеського окружного адміністративного суду, не відбулось зміни інстанційної юрисдикції належності цього спору, а дії позивача щодо оскарження бездіяльності відповідача до Верховного Суду не можуть бути виправдані оскарженням бездіяльності суб`єкта владних повноважень до неналежного суду.

Окрім того, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суддя приходить до висновку про те, що Кодексом адміністративного судочинства України взагалі не передбачено можливості зупинення чи переривання строків звернення з позовом до адміністративного суду.

Інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними позивач не навів, а вказані позивачем обставини не є поважними та достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду із даним адміністративним позовом з вимогами про оскарження бездіяльність Голови Вищої ради правосуддя щодо не ознайомлення під час пленарного засідання Вищої ради правосуддя члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 відповідно до п.1 ч.5 ст.22, ч.2, ч.3 ст.33 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», п.5.17 Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 24 січня 2017 року №52/0/15-17 із заявою про відвід ОСОБА_2 та неповідомлення членам Вищої ради правосуддя під час розгляду питання про не включення до порядку денного Вищої ради правосуддя №54 від 20.06.2023 року по подання мною заяви про відвід члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 , яка зареєстрована ВРП 16.05.2023 року за №291/2/6-23 та особистою резолюцією Голови Вищої ради правосуддя 16.05.2023 року.

Відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, позивачу необхідно подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з зазначеною вимогою із зазначенням обставин та доказів на їх підтвердження, які б свідчили про наявність обставин об`єктивного і непереборного характеру, що створили суттєві перешкоди у реалізації позивачем належного йому права на звернення до суду з даною вимогою, або ж взагалі унеможливили своєчасну реалізацію позивачем такого права.

Згідно з частинами 1, 2 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на приписи статті 169 КАС України, суддя залишає позовну заяву без руху з наданням позивачеві десятиденного строку для усунення недоліків позовної заяви, які повинні бути усуненні шляхом:

1.Подання до суду нової редакції позовної заяви (разом з її копіями відповідно до кількості учасників справи) із:

зазначенням даних відповідача у відповідності до приписів пункту 2 частини п`ятої статті 160 КАС України,

приведенням позовної вимоги «про визнання протиправної бездіяльності Голови Вищої ради правосуддя щодо неналежної організації роботи Вищої ради правосуддя з 11.05.2023 року» у відповідність до приписів КАС України,

викладенням змісту позовних вимог у відповідність до приписів ст.5 КАС України;

2.Подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням обставин та доказів на їх підтвердження.

Зазначені вище недоліки перешкоджають відкриттю провадження у справі, а тому позовну заяву необхідно залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків.

Суддя вважає за достатнє встановити позивачу 10-денний строк від дня вручення копії ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 122, 123, 160, 161, 169, 241, 248, 256 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними підстави пропуску строку на звернення до суду ОСОБА_1 на звернення до суду з позовом в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності Голови Вищої ради правосуддя щодо не ознайомлення під час пленарного засідання Вищої ради правосуддя члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 відповідно до п.1 ч.5 ст.22, ч.2, ч.3 ст.33 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», п.5.17 Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 24 січня 2017 року №52/0/15-17 із заявою про відвід ОСОБА_2 та неповідомлення членам Вищої ради правосуддя під час розгляду питання про не включення до порядку денного Вищої ради правосуддя №54 від 20.06.2023 року по подання мною заяви про відвід члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 , яка зареєстрована ВРП 16.05.2023 року за №291/2/6-23 та особистою резолюцією Голови Вищої ради правосуддя 16.05.2023 року.

У задоволенні клопотання позивача про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з позовом в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності Голови Вищої ради правосуддя щодо не ознайомлення під час пленарного засідання Вищої ради правосуддя члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 відповідно до п.1 ч.5 ст.22, ч.2, ч.3 ст.33 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», п.5.17 Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 24 січня 2017 року №52/0/15-17 із заявою про відвід ОСОБА_2 та неповідомлення членам Вищої ради правосуддя під час розгляду питання про не включення до порядку денного Вищої ради правосуддя №54 від 20.06.2023 року по подання мною заяви про відвід члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 , яка зареєстрована ВРП 16.05.2023 року за №291/2/6-23 та особистою резолюцією Голови Вищої ради правосуддя 16.05.2023 року відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Голови Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів від дня вручення копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА