Справа № 360/954/23
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2023-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

17 листопада 2023 року м. ДніпроСправа № 360/954/23

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Захарова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) заяву адвоката Редіч Наталії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду у справі за позовом адвоката Редіч Наталії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду на розгляді перебуває справа за позовом адвоката Редіч Наталії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, ВЧ НОМЕР_2 ) з такими вимогами:

1) визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_2 щодо ненадання та неознайомлення позивача з:

- витягом із наказу від 22.09.2022 № 4066 про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення частини;

- витягом із наказу від 20.05.2023 № 3973 за результатами службового розслідування за фактом самовільного залишення частини;

2) визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 , що полягають у складанні та підписанні неправомірних наказів, зокрема:

- витяги з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.09.2022 № 264, від 22.11.2022 № 331, від 01.12.2022 № 340 про зняття з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням частини;

- витяги з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 19.11.2022 № 328, від 26.11.2022 № 335, від 06.01.2023 № 6 про повернення до частини після самовільного залишення;

- витяг з наказу від 22.09.2022 № 4066 про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення частини;

- витяг з наказу від 20.05.2023 № 3973 за результатами службового розслідування за фактом самовільного залишення частини;

3) скасувати:

- витяги з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.09.2022 № 264, від 22.11.2022 № 331, від 01.12.2022 № 340 про зняття з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням частини;

- витяги з наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 328 від 19.11.2022, від 26.11.2022 № 335, від 06.01.2023 № 6 про повернення до частини після самовільного залишення;

- витяг з наказу від 22.09.2022 № 4066 про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення частини;

- витяг з наказу від 20.05.2023 № 3973 за результатами службового розслідування за фактом самовільного залишення частини;

4) визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу грошового забезпечення та всіх належних йому виплат з жовтня 2022 року по грудень 2022 року та у січні 2023 року, на підставі витягів з наказу від 16.09.2022 № 264, від 22.11.2022 № 331, від 01.12.2022 № 340 про зняття з усіх видів забезпеченім у зв`язку з самовільним залишенням частини;

5) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошове забезпечення та всіх належних виплат позивачу з жовтня 2022 року по грудень 2022 року та у січні 2023 року, на підставі витягів з наказу від 16.09.2022 № 264, від 22.11.2022 № 331, від 01.12.2022 № 340 про зняття з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням частини;

6) визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу грошових коштів на підставі витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по строковій частині) від 07.05.2023 № 127, а саме:

- щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби за період по 07 травня 2023 року у розмірі 523% від посадового окладу;

- надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період по 07 травня 2023 року;

7) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошові кошти позивачу на підставі витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по строковій частині) від 07.05.2023 № 127, а саме:

- щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби за період по 07 травня 2023 року у розмірі 523% від посадового окладу;

- надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період по 07 травня 2023 року.

Ухвалою від 28 серпня 2023 року позовну заяву залишено без руху.

11 вересня 2023 року від позивача надійшов уточнений адміністративний позов до якого додано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та клопотання про витребування доказів.

В обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду, представник позивача зазначила, що 08 травня 2022 року позивача було прийнято на службу до Військової частини НОМЕР_2 на посаду командира 2-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_3 , виданим Покровським райвійськкоматом Дніпропетровської області 28 листопада 2008 року. Тому, ОСОБА_1 з травня 2022 року по травень 2023 року, знаходився у зоні бойових дій, що підтверджується військовим квитком та наказами командира військової частини.

Також представник позивача зазначила, що для того, щоб визнати протиправними дії та бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , що полягає у ненаданні та не ознайомленні позивача з наказами, що оскаржуються, потрібно було отримати належним чином завірені копії підтверджуючих документів/наказів/довідок про призначення, відрядження, звільнення, зарплатних відомостей, про безпосередню участь у бойових діях та деякі інші документи від військової частини, для надання перерахованих документів як доказів до суду. 30.01.2023 представником позивача за допомогою поштового зв`язку та електронного поштового зв`язку були направлені адвокатські запити з вимогою надання належним чином вище перелічених завірених копій наказів до Військової частини НОМЕР_2 , Міністерства оборони України, Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

20.07.2023, 25.05.2023 були направлені скарги на бездіяльність уповноважених осіб військової частини НОМЕР_2 , що полягала у ненаданні відповіді на ряд адвокатських запитів до Військової служби правопорядку України, Міністерства оборони України та Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

У відповідь на скаргу Військова частина НОМЕР_4 зазначила, що військова частина НОМЕР_2 виконує завдання у заходах з відбиття збройної агресії рф та знаходиться в іншому оперативному підпорядкуванні, що унеможливлює негайне надання документів інформації у визначені терміни.

Разом з тим, відповідь з належним чином завіреними документами від військової частини НОМЕР_2 представником позивача була отримана 05.08.2023, що підтверджується роздруківкою з електронної пошти gmail.com.

Тому представник позивача вважає, що фактом настання обізнаності ОСОБА_1 щодо порушених його прав є момент отримання офіційних, належним чином завірених наказів командира Військові частини НОМЕР_2 , а саме 05.08.2023.

Просила визнати поважними підстави, вказані у заяві про поновлення пропущеного строку, та поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду.

Ухвалою від 15 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); запропоновано відповідачу у строк протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив. Ухвалено клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду вирішити під час розгляду справи по суті на підставі наданих сторонами доказів та пояснень.

Від відповідача 26 жовтня 2023 року надійшов відзив з письмовими доказами на обґрунтування позиції відповідача.

15 листопада 2023 року до суду від відповідача на виконання ухвали суду надійшли пояснення додатковими письмовими доказами, в яких представник відповідача просив застосувати строк позовної давності, оскільки позивач був обізнаний про причини, обставини та наслідки своїх дій, та надавав пояснення 05.05.2023, де особистим підписом засвідчив, що ознайомлений з підставами службового розслідування.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку звернення до суду, суд виходить з такого.

Згідно із частиною першою статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (частина перша статті 120 КАС України).

Частинами першою та четвертою статті 121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

За змістом статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду встановлено статтею 123 КАС України, згідно з якою у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Як свідчать матеріали справи, заявлені у цій справі позовні вимоги стосуються проходження позивачем публічної служби, для звернення з якими до суду встановлений місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Так зміст викладених вище приписів статті 122 КАС України свідчить, що строк звернення до суду, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом спору у цій справі є накази про призначення службового розслідування, за результатами службового розслідування, про зняття з усіх видів забезпечення, про повернення до частини.

При цьому в обґрунтування звернення до суду з цим позовом як в позові, так і в заяві про поновлення пропущеного строку зазначено, що позивач не був ознайомлений з наказами і про їх існування йому стало відомо 05.08.2023 з моменту отримання офіційних, належним чином завірених наказів командира військової частини НОМЕР_2 .

Відповідачем до матеріалів справи додано бланк отриманих пояснень від 05.05.2023, відповідно до якого у позивача - ОСОБА_1 , відбирались пояснення в рамках проведення службового розслідування № 6269 від 09.12.2022, в якому позивачем власноруч записані пояснення, що підтверджується підписом позивача.

Суд звертає увагу, що приписами статті 122 КАС України встановлено альтернативний початок обчислення строку звернення до суду, а саме не лише з моменту обізнаності особи про порушення її прав, свобод чи інтересів, а й з моменту коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, якщо особа не знала про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, то з`ясуванню підлягає дата, коли особа повинна була дізнатись, чи була у особи можливість і чи залежала від її волі неможливість дізнатися.

Таким чином, позивач 05.05.2023 повинен був і мав можливість дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Жодних причин, які не залежали від його волі та перешкодили йому ознайомитись зі спірними наказами, а саме про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення частини, про зняття з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням частини; про повернення до частини після самовільного залишення, ним не наведено.

За таких обставин початком обчислення місячного строку звернення позивача до суду з цим позовом є саме 05.05.2023, коли позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Проте до адміністративного суду з даним позовом позивач звернувся тільки 21 серпня 2023 року (дата подання позовної заяви до поштового відділення), тобто з пропуском місячного строку звернення до суду, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Разом тим, питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom, заява № 4451/70, п. 36). Проте ці права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність вказаних прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria, заява № 36760/06, п. 230). Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Тож позиція ЄСПЛ свідчить, що основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у рішенні від 27 червня 2000 року у справі «Ілхан проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично, не має абсолютного характеру і перевіряючи його виконання слід звернути увагу на обставини справи.

ЄСПЛ також у справі «Корня проти Республіки Молдова» (Cornea v. the Republic of Moldova, заява № 22735/07, п.п. 21-26; констатовано порушення пункту 1 статті 6 Конвенції) зазначив, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним й може підлягати в деяких випадках обмеженням. Суд повинен переконатись у тому, що застосовані заходи не обмежують та не знижують можливості доступу до суду таким чином, що порушується сам зміст цього права. Більше того, обмеження буде неспівмірним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету та якщо не існує розумної співмірності між застосованими заходами і переслідуваною метою (рішення у справі «Уейт і Кеннеді проти Німеччини», заява № 26083/94, пункт 59). Право на доступ до суду буде порушеним, коли регулювання не переслідує більше мету правової безпеки і належного управління правосуддям, а являє собою бар`єр, який перешкоджає особі добитися розгляду по суті своєї справи компетентним судом (рішення у справі «Цалкізіс проти Греції» (Tsalkitzis v. Greece, заява № 11801/04, пункт 44).

Відповідач у відзиві зазначив, що військова частина НОМЕР_2 з 2015 року виконує бойові завдання на лінії зіткнення з противником, а після повномасштабного вторгнення на територію України російської федерації з 24 лютого 2022 року продовжує виконувати визначені бойові завдання та постійно змінює місце розташування підрозділу, відповідно до визначених завдань вищим командуванням.

Оцінюючи обставини, на які посилається представник позивача як на поважні, суд враховує, що позивач проходив дійсну військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка виконує бойові завдання та постійно змінює місце розташування підрозділу.

Вказані обставини свідчать про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків, встановлених частиною другою статті 122 КАС України.

Аналогічний підхід було застосовано Верховним Судом під час вирішення питання про поновлення процесуальних строків в ухвалах від 2 червня 2022 року у справі № 757/30991/18-а, від 14 липня 2022 року у справі № 380/10696/21, від 27 липня 2022 року у справі № 380/13558/21, від 27 липня 2022 року у справі № 380/12913/21, від 4 серпня 2022 року у справі № 420/2429/20, від 12 серпня 2022 року у справі № 400/3957/21 та від 21 вересня 2022 у справі № 360/4969/21.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску строку та поновити позивачеві строк звернення до адміністративного суду.

Керуючись статтями 121, 122, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання адвоката Редіч Наталії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Поновити адвокату Редіч Наталії Юріївні в інтересах ОСОБА_1 пропущений строк на звернення до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.В. Захарова