Справа № 947/27209/23
Суддя: Васильків О. В.
Дата ухвалення: 2023-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/184/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2023 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

секретар судового засідання Бродецька Тетяна Вікторівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (код , адреса 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (адреса 65114, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 5, електронна адреса - ) про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

І. ПРОЦЕДУРА

24.08.2023 року поштою до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до відповідача, в якому просить скасувати постанову інспектора 5 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області сержанта поліції Петріченка Андрія Олександровича, серія ЕАТ №7531476, від 15.08.2023 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою від 30.08.2023 року провадження у справі відкрито.

04.09.2023 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просить задовольнити.

12.09.2023 року від Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції до суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками.

До судового засідання 21.11.2023 року сторони не з`явились.

Представник відповідача Янголенко О.С. подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, в якій вказав, що підтримує відзив на позов та просить в задоволенні позову відмовити.

ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В позовних вимогах позивач ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржувана постанова є протиправною та незаконною, оскільки під час винесення постанови процес розгляду справи не відповідав вимогам ст. 279 КУпАП. При цьому позивач зазначає, що позивач був зупинений інспектором патрульної поліції, який проводив розгляд справи про адміністративне правопорушення (який не представився), при цьому вимірювання швидкості здійснював інший інспектор (який також не представився), а постанову про адміністративне правопорушення виніс третій інспектор патрульної поліції сержант поліції Петріченко А.О., який весь час перебував біля службового автомобіля, де й оформив постанову за відсутності позивача, тобто оскаржувана постанова винесена неповноважною особою. Також позивач зазначає, що йому не доводили його права та обов`язки та не попереджували про здійснення відеозйомки. Вказана постанова порушує права ОСОБА_1 , в зв`язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом.

У відзиві на позов представник Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції зазначив, що 15.08.2023 року в ході виконання службових обов`язків інспектор роти №5 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП сержант поліції Петріченко А.О. за адресою: м. Одеса, Шосе Київське, 1, виявив транспортний засіб TOYOTA RAV 4, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який в межах міста керував транспортним засобом зі швидкістю 90 км/год при дозволеній швидкості руху 50 км/год, яку було виміряно приладом TruCAM ТС008449, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР, за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Таким чином, інспектор під час розгляду справи та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7531476 від 15.08.2023 року за своїм внутрішнім переконанням дослідив наявні у справі докази та дійшов висновку про їх достатність, які в сукупності підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Представник відповідача звертає увагу на те, що в обґрунтування власної правової позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАТ № 7531476 від 15.08.2023 року о 11:16:17 позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. З вказаної постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 , 15.08.2023 року о 11:12:29 (м. Одеса, Шосе Київське, 1 км) в межах міста керував автомобілем TOYOTA RAV 4, НОМЕР_2 , із швидкістю 90 км/год при дозволеній швидкості руху 50 км/год, перевищення складає 40 км/год, зафіксовано приладом Трукам та 008449.Пвр 471528,470625, чим порушив п.12.4. ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозвол. швид. не більше 50 км/год).

З матеріалів фото фіксації, наведених у відзиві на позов, та з матеріалів відео фіксації, доданих до відзиву вбачається, що за адресою: м. Одеса, Шосе Київське, 1, приладом TruCAM ТС008449 було зафіксовано транспортний засіб TOYOTA RAV 4, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який в межах міста керував транспортним засобом зі швидкістю 90 км/год при дозволеній швидкості руху 50 км/год.

IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Суд також враховує положення «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, якою встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Статтею 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 14-2 КУпАП визначено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. А притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Постановою Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі №760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений ст. 71 КАС України (у редакції до 15.12.2017 року) розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Оскільки частинами 1,2 ст. 77 КАС України (у чинній редакції) передбачено аналогічні положення, що й в ч. 1, 2 ст. 71 КАС України (у редакції до 15.12.2017 року), то вищезазначений висновок Верховного Суду з приводу обов`язку доказування в адміністративному судочинстві підлягає застосуванню й до положень частин 1, 2 ст. 77 КАС України (у чинній редакції).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Такої ж позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові №520/2261/19 від 25.06.2020 року, в якій зазначено, що обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою статті 77 КАС України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Судом досліджені надані стороною відповідача матеріали відеофіксації, які підтверджують факти, викладені в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності та у відзиві на позовну заяву.

Судом встановлено, що наявна в матеріалах справи паперова копія фотознімку, здійсненого сертифікованим приладом ТС008449, посвідчена підписом посадової особи і печаткою Департаменту патрульної поліції. При цьому також представник відповідача подав до суду збережені на компакт-диску DVD-R оригінали відеозаписів в електронній формі.

Так, лазерний вимірювач швидкості TruCAM ТС008449 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, установлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі установлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації /а.с.79-81/.

Суд зазначає, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM ТС008449, яким було зафіксовано правопорушення, має Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/26522 від 10.11.2022 року, яке чинне до 10.11.2023 року (тобто на час складення оскаржуваної постанови), видане ДП "УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ" Мінекономіки. Вказаним свідоцтвом визначено, що діапазон вимірювань швидкості - від 2 км/год до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: +- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; +-1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год /а.с.84/.

Зважаючи на викладене, оскільки, згідно технічних характеристик, прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості - TruCAM LTI 20/20 ТС008449, спроможний робити лазерну фіксацію в автоматичному режимі, його показники можливо розцінювати, як беззастережний доказ по справі.

Посилання ОСОБА_1 на те, що відомості, які були зафіксовані відповідачем на прилад TruCam, отримані ним із порушенням чинного законодавства, суд відхиляє, оскільки будь-які належні і допустимі докази, які б спростовували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, позивачем суду не надані. Разом з тим, посилання на фіксацію розгляду справи про адміністративне правопорушення вказаним пристроєм міститься в п.5 оскаржуваної постанови /а.с.30/.

Окрім того, судом досліджено офіційний лист Державного Підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01 жовтня 2019 року № 22-38/49, крім основного, ручного режиму роботи, прилад також може бути установлений на триногу для проведення вимірювань швидкості в автоматичному режимі. Отже, лазерний вимірювач TruCam відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань /а.с.85-86/.

Викладене вище спростовує доводи скаржника про неможливість використання приладу вимірювання швидкості автотранспортних засобів TruCAM в ручному режимі.

Таким чином, відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача ОСОБА_1 щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

При цьому суд приймає до уваги, що позивачем ОСОБА_1 не спростовані доводи сторони відповідача щодо порушення вимог ПДР, позовні вимоги позивач обгрунтовує виключно посиланням на невідповідність процедури розгляду справи вимогам законодавства, проте на підтвердження вказаних доводів належних та допустимих доказів стороною позивача суду не надано.

Суд зазначає, що вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог чинного законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган. При розгляді спорів перевага має надаватись змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені, оскільки факт порушення Правил дорожнього руху підтверджено наявними матеріалами справи, а доводи сторони позивача щодо необгрунтованості постанови не підтверджені належними та допустимими доказами.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 77, 255, 295, 297 КАС України, ст. ст. 251, 283 КпАП України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (код , адреса 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (адреса 65114, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 5, електронна адреса - ) про скасування постанови, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Васильків О.В.