Справа № 320/8019/23
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

20 листопада 2023 року Київ № 320/8019/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Жукова Є.О., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовомОСОБА_1
доНОМЕР_1 прикордонного загону (Військової частини НОМЕР_2 ) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Чопський прикордонний загін); Кабінету Міністрів України
провизнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), про визнання протиправними дії, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду (суддя Журавель В.О.) від 19 квітня 2023 р. позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали. Вказаною ухвалою запропоновано усунути недоліки шляхом подання до суду нової редакції позовної заяви із зазначенням конкретизованих позовних вимог до відповідача та з визначенням належного способу судового захисту відповідно до вимог КАС України.

25 квітня 2023 р. до суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, а саме уточнену позовну заяву з наступними позовними вимогами:

1) Визнати дії суб?єкта владних повноважень, яким мене тимчасово обмежено у праві на виїзд з України та відмовлено у виїзді, оформлені рішенням інспектора прикордонної служби 1 категорії 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби Паладь Комаровці (тип Б) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 (тип Б) штаб-сержант ОСОБА_2 від 26 жовтня 2022 року, протиправними та зобов?язати Відповідача (7 прикордонний Карпатський загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) утриматися від вчинення певних дій: відмовляти ОСОБА_1 в перетинанні державного кордону України як громадянину України на підставі дійсного та належного мені паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

2) Визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт - рішення інспектора прикордонної служби 1 категорії 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення .) інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_4 (тип Б) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 (тип Б) штаб-сержант ОСОБА_2 про відмову ОСОБА_1 в перетинанні державного кордону України як громадянину України, який досяг 16-річного віку від 26.10.2022 року.?

3) Встановити відсутність компетенції (повноважень) суб?єкта владних повноважень - Відповідача 1 ( НОМЕР_1 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 (Чопський прикордонний загін щодо прийняття рішення про відмову у пропуску через державний кордон при виїзді з України громадянину України (рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку) на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, щодо введення тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, передбачених статтею 33 Конституції України, а також відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ №57 від 27 січня 1995 року, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року, без наявності однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в?їзду в Україну громадян України.

4) Визнати протиправними та нечинними окремі положення нормативно-правового акта - Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ №57 від 27 січня 1995 року, а саме абз. 4 пункту 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, який встановлює: У випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи., який був прийнятий постановою Кабінету Міністрів України №724 від 25 серпня 2010 р.

5) Визнати протиправними та нечинними окремі положення нормативно-правового акта - Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ №57 від 27 січня 1995 року, а саме пункт 2-6, який встановлює: У разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а також пункті 2-14 цих Правил., який був прийнятий Постановою КМУ №383 від 29 березня 2022 р., із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ №399 від 1 квітня 2022 р., №69 від 27 січня 2023 р..

6) Визнати протиправними та нечинними окремі положення нормативно-правового акта Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ №57 від 27 січня 1995 року, а саме пункти 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-7, 2-8, 2-9, 2-10, 2-11, 2-12, 2-13, 2-14, 2-15, 2-16, 2-17 Правил перетинання державного кордону громадянами України, які встановлюють додаткові обмеження конституційного права на виїзд громадян України за межі території України (право вільно залишати територію України), які були прийняті Постановою КМ №1044 від 10 вересня 2022 р., Постановою КМ №264 від 12 березня 2022 р., Постановою КМ № 411 від 5 квітня 2022 р., Постановою КМ №615 від 20 травня 2022 р., з Постановою КМ №1285 від 15 листопада 2022 р., з Постанови КМ №1082 від 27 вересня 2022 р., Постановою КМ №992 від 2 вересня 2022 р., Постановою КМ №1148 від 4 жовтня 2022 р., Постанови КМ №119 від 10 лютого 2023 р., Постановою КМ №69 від 27 січня 2023 р., Постановою КМ №661 від 10 червня 2022 р..

7) Визнати дії суб?єкта владних повноважень Кабінету міністрів України щодо внесення змін до Правил перетинання державного кордону громадянами України та інших дій, які встановлюють обмеження права на виїзд громадян України за межі території України (право вільно залишати територію України) протиправними та зобов?язати його утриматися від вчинення таких дій у майбутньому.

8) Визнати дії суб?єкта владних повноважень - НОМЕР_1 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ), які обмежують право на виїзд громадян України за межі території України (право вільно залишати територію України) протиправними та зобов?язати його утриматися від вчинення таких дій у майбутньому.

9) Визнати дії суб?єкта владних повноважень - НОМЕР_1 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ) щодо відмови в перетині державного кордону на виїзд громадянам України (вільно залишати територію України) за винятком обмежень, які встановлюються Законом України N° 3857-XII Про порядок виїзду з України і в?їзду в Україну громадян України у редакції від 21 січня 1994 року протиправними та зобов?язати його утриматися від вчинення таких дій у майбутньому.

10) Встановити відсутність компетенції (повноважень) суб?єкта владних повноважень - Відповідача 2 Кабінету міністрів України щодо внесення змін до Правил перетинання державного кордону громадянами України та вчинення інших дій, які встановлюють додаткові обмеження права на виїзд громадян України за межі території України (право вільно залишати територію України).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду (суддя Журавель В.О.) від 08.05.2023 продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 .

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_3 у відставку на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 03.10.2023 №949/0/15-23 «Про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Київського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку», призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2023 справа розподілена судді Жуковій Є.О.

15 листопада 2023 року зазначену позовну заяву фактично передано судді Жуковій Є.О.

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

У разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, визначених цим Кодексом (ч.2 ст.35 Кодексу адміністративного судочинства України).

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї документами, суд враховує наступне.

За приписами пунктів 3 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Відповідно до частини першої статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, в яких встановлюється спосіб ліквідації правопорушення, вчиненого суб`єктом владних повноважень та іншими особами, в передбачених законом випадках, а підстава позову - це ті обставини (юридичні факти) і норми права, які у своїй сукупності дають право особі звернутись до суду з вимогами до іншої особи.

Згідно з пунктами 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Із змісту статті 245 КАС України слідує, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

Скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

З огляду на положення пунктів 1, 2 частини другої статті 245 КАС України у разі визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, суд повинен скасувати його, якщо він є актом індивідуальної дії, або визнати нечинним, якщо він є нормативно-правовим актом, про що зазначити у резолютивній частині постанови.

Суд акцентує, відповідно до пункту 18 частини першої статті 4 КАС України нормативно-правовий акт - це акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який установлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який (яке) стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини першої статті 4 КАС України).

За владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні. Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні - до правозастосовних.

У вітчизняній теорії права загальновизнано, що нормативно-правовий акт - це письмовий документ компетентного органу держави, уповноваженого нею органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта, в якому закріплено забезпечуване нею формально обов`язкове правило поведінки загального характеру. Такий акт приймається як шляхом безпосереднього волевиявлення народу, так і уповноваженим на це суб`єктом за встановленою процедурою, розрахований на невизначене коло осіб і на багаторазове застосування.

Натомість індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.

Отже, нормативно-правовий акт містить загальнообов`язкові правила поведінки (норми права), тоді як акт застосування норм права (індивідуальний акт) - індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права; вимоги нормативно-правового акта стосуються всіх суб`єктів, які опиняються в нормативно регламентованій ситуації, а акт застосування норм права адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів; нормативно-правовий акт регулює певний вид суспільних відносин, а акт застосування норм права - конкретну життєву ситуацію; нормативно-правовий акт діє впродовж тривалого часу та не вичерпує свою дію фактами його застосування, тоді як дія індивідуального акта закінчується у зв`язку з припиненням існування конкретних правовідносин.

Суд зазначає, що у позовній заяві позивачем об`єднано позовні вимоги, які можна розділити на такі окремі блоки:

- щодо оскарження рішення, дій та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 );

- щодо оскарження дій та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , );

- щодо оскарження індивідуального акту - рішення інспектора прикордонної служби 1 категорії 3 групи iнспекторів прикордонного контролю вiддiлення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) вiддiлу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) штаб-сержант ОСОБА_2 ;

- щодо оскарження дій Кабінету Міністрів України та визнання протиправними та нечинними окремих положень нормативно-правового акта - Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ №57 від 27.01.1995.

Аналіз заявлених позивачем вимог свідчить про їх непов`язаність між собою через їх виникнення на підставі різних обставин та на підставі різних доказів.

Суд звертає увагу, що правовідносини між позивачем та вказаними відповідачами не пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, оскільки склались за різних обставин, за різного правового регулювання та на піставі різних дій суб`єкта владних повноважень.

Вказане свідчить про те, що в основу спірних правовідносин покладено різні підстави їх виникнення, та різні докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги.

Відповідно, різним є і правове регулювання спірних правовідносин.

Суд зауважує, що лише виникнення спірних правовідносин між тими самими суб`єктами не є достатньою підставою для об`єднання не пов`язаних між собою вимог в одне провадження.

Фактично, звернувшись до суду з таким позовом, позивач має намір одночасно врегулювати усі наявні у нього спірні правовідносини з відповідачем, незважаючи на те, що підстави їх виникнення є різними та не пов`язаними між собою, а також не враховуючи, що таке об`єднання непов`язаних між собою вимог ускладнить розгляд справи.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 р. № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розміри ставок судового збору визначені ст. 4 Закону № 3674-VI.

Так, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, розмір судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу (станом на 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2684 гривня).

Позовна заява містить 10 вимог немайнового характеру, при цьому за 6 вимог ОСОБА_1 повинен сплатити судовий збір, а за решту позовних вимог ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору. Так, позовні вимоги у справі про тимчасове обмеження права на виїзд за межі території України позивачем заявлено до прикордонного загону. Що стосується вимог до Кабінету Міністрів України, то вони безпосереднього відношення до цієї категорії справ не мають, стосуються оскарження нормативно-правових актів і тому судовий збір за них справляється.

Проте, на підтвердження сплати судового збору не долучено до матеріалів справи оригінал платіжного доручення про сплату судового збору.

Суддя зазначає, що за подачу позову немайнового характеру ОСОБА_1 повинен був заплатити 6441 грн. 60 коп. (1073 грн. 60 коп. х 6-ть вимог позовного характеру = 6441 грн. 60 коп.).

Разом з тим, ОСОБА_1 заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору з огляду на те, що ним подано позов у справі про тимчасове обмеження права на виїзд за межі території України. При вирішенні цього питання суддею враховано таке.

Відповідно до вимог ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Вказані норми встановлюють можливість полегшення судом тягаря судових витрат для осіб з низьким рівнем достатку. Положення статей спрямовані на те, щоб судові витрати не були перешкодою для доступу до суду малозабезпечених осіб, і слугують гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду незалежно від майнового стану.

Таким чином, за обґрунтованим клопотанням, вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі, суд може звільнити позивача від сплати судового збору, зменшити його розмір, відстрочити або розстрочити його сплату.

За таких обставин суддя вважає, що наведені обставини в обґрунтування розстрочення від сплати судового збору є недостатніми, а отже, у задоволенні вказаного клопотання слід відмовити. Відповідно до частини першої та другої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, суд вважає за належне вказати, що зазначені вище недоліки позовної заяви повинні бути усунені позивачем шляхом подання до суду із посиланням на реквізити даної ухвали, зокрема:

- належним чином оформленої позовної заяви та її копій з уточненими позовними вимогами, у відповідності до приписів статті 5, 160-161, 245 Кодексу адміністративного судочинства України;

- документа про сплату судового збору у розмірі 6441,60 грн. (Отримувач коштів ГУК у Київ. обл./м.Київ/22030101 ; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37955989; Банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.); Рахунок отримувача UA4010001; Код класифікації доходів бюджету 22030101; Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Київський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

Керуючись статтями 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд

УХВАЛИВ:

1.Залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху.

2. Позивачу усунути недоліки позовної заяви у п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали.

3. Попередити позивача про те, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Жукова Є.О.