Справа № 380/23911/23
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Желік О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Франківського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Франківського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із вимогою скасувати постанову про стягнення виконавчого збору №44182372 від 08.06.2022 р., винесену Франківським ВДВС у м.Львові Західного міжрегіональнгого управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у провадженні державного виконавця Франківського ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться ВП №69197179 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору №44182372 від 08.06.2022 р., винесеної Франківським відділом державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про стягнення з ОСОБА_1 2112,65 дол.США та 33936,04 грн. виконавчого збору.

Як зазнає позивач, виведена в окреме провадження постанова про стягнення виконавчого збору №44182372 від 08.06.2022 винесена у ВП№44182372 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-196/2011, виданого 03.10.2013 Буським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» 21126,55 дол.США та 339360,47 грн.

Разом з тим, 27.06.2014 Франківським ВДВС ЛМУЮ вже виносилась постанова про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №42850767, якою стягнуто 50815,10 грн. виконавчого збору, що за даними НБУ на момент винесення постанови становило 10% суми, яка підлягала до стягнення.

Таким чином, як вказує позивач, у ВП №44182372 відповідачем було винесено 2 постанови про стягнення виконавчого збору: 1) постанова ВП№42850767 від 27.06.2014 про стягнення 50 815,10 грн. виконавчого збору; 2) постанова ВП№42850767 від 08.06.2022 про стягнення 2112,65 дол.США та 33936.04 грн. виконавчого збору.

Позивач звертає увагу на те, що постанова про стягнення виконавчого збору від 08.06.2022 р. ВП №42850767 винесена повторно, що суперечить ч.2 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження» (№1404-VIII редакція на момент винесення).

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву, у якому зазначено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №44182372 з примусового виконання виконавчого листа №2-196/2011, виданого 03.10.2013 Буським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» 21126,55 дол.США - залишок заборгованості за кредитом та 339360,47 гри. - сума пені за прострочення виконання зобов`язань за період з 18.03.2011 по 18.07.2011. На адресу Відділу надійшла заява директора ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» Лукаша О.А. про заміну сторони виконавчого провадження з ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» з додатком ухвали у справі №2-196/2011, виданої 26.02.2021 Буським районним судом Львівської області, згідно якої суд ухвалив: замінити елерону виконавчого провадження Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчому провадженні з виконання заочного рішення Буського районного суду Львівської області у справі № 2-196/2011. На адресу Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за вх. №3350 від 24.05.2022 надійшла заява директора ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» Лукаша О.А. про закінчення виконавчого провадження № 44182372 на підставі п.9 ч. 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з виконанням рішення суду в повному обсязі.

08.06.2022 державним виконавцем керуючись п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження 44182372. Залишок нестягнутого виконавчого збору становить 2112,65 долари США та 31147,41 грн.

Також звертає увагу на те, що позивачем пропущено десятиденний строк звернення до суду, оскільки їй відомо про залишок нестягнутого виконавчого збору, адже Відділом 08.06.2022 надано відповідь на лист боржника.

Ухвалою судді від 16.10.2023 в справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

В судове засідання, призначене на 14.11.2023, сторони не з`явились, однак були належним чином повідомлені про дату, місце та час його проведення. За результатом проведеного судового засідання суд вирішив перейти до письмового провадження з метою подальшого розгляду справи та ухвалення рішення.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Франківського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження ВП №44182372 щодо виконання рішення Буського районного суду Львівської області від 28.12.2011 (виконавчий лист №2-196/2011 від 03.10.2013) про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - 21126,55 дол. США залишок заборгованості за кредитом та 339360,47 грн. сума пені за прострочення виконання зобов`язання за період з 18.03.2021 по 18.07.2011.

Постановою Франківського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.06.2022 ВП №44182372 про закінчення виконавчого провадження було вирішено закінчити виконавче провадження ВП №44182372.

Згідно вказаної постанови, залишок несплаченого судового збору становить 2112,65 дол. США та 31147,41 грн.

Постановою Франківського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.06.2022 ВП №44182372 про стягнення виконавчого збору було вирішено стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 2112,65 дол. США та 33936,04 грн.

Постановою Франківського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.06.2022 ВП №69197179 було вирішено відкрити виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 2112,65 дол. США та 31147,41 грн.

Вважаючи винесену постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 08.06.2022 ВП №44182372 протиправною, позивач звернулась до суду з метою її скасування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» №1403-VIII від 02 червня 2016 року (далі Закон №1403-VIII).

Статтею 1 Закону № 1403-VIII визначено, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках на приватних виконавців.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1403-VIII завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі ст. 1 Закону №1404-VIIІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 13 Закону №1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.1 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої, частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною другою статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною 6 статті 27 передбачено, що у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Згідно пункту 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 3 статті 40 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Як встановлено судом, на підставі виконавчого листа №2-196/2011 від 03.10.2013, виданого Буським районним суду Львівської області, Франківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП №44182372 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - 21126,55 дол. США залишок заборгованості за кредитом та 339360,47 грн. сума пені за прострочення виконання зобов`язання за період з 18.03.2021 по 18.07.2011.

Вказане виконавче провадження було закінчено 08.06.2022 шляхом винесення відповідної постанови на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII у зв`язку із надходженням заяви стягувача в особі директора ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про виконання боржником рішення суду в повному обсязі.

Поряд із постановою про закінчення виконавчого провадження від 08.06.2022 №44182372 державним виконавцем винесено також і постанову про стягнення виконавчого збору від 08.06.2022 №44182372, якою вирішено стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 2112,65 дол. США та 33936,04 грн.

Разом з цим суд відзначає, що станом на момент пред`явлення виконавчого документа (виконавчого листа №2-196/2011 від 03.10.2013) до виконання діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі Закон №606-XIV в редакції від 02.03.2014).

Згідно частини 3 статті 28 вказаного Закону №606-XIV постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред`явлення до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Частиною 7 статті 28 вказаного Закону №606-XIV передбачено, що у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Судом встановлено, що після пред`явлення виконавчого листа №2-196/2011 від 03.10.2013 до виконання, державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції вже було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 27.06.2014 ВП №42850767, якою вирішено стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 50815,10 грн.

Вищевказана постанова станом на момент закінчення виконавчого провадження виконана не була, що не заперечується сторонами у справі.

Таким чином, зважаючи на вже вжиті заходи щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору шляхом винесення постанови від 27.06.2014 ВП №42850767, правильним алгоритмом дій відповідача повинно було бути пред`явлення до виконання (виокремлення в окреме провадження) вказаної постанови та відкриття на підставі неї окремого виконавчого провадження.

Натомість державним виконавцем 08.06.2022 повторно прийнято постанову про стягнення виконавчого збору №ВП №44182372 якою вирішено стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір в сумі 2112,65 дол. США та 33936,04 грн.

Вказані дії державного виконавця створили умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору, що, на думку суду, є не допустимим.

Ба більше, як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження від 08.06.2022 ВП №44182372, залишок не стягнутого виконавчого збору становить 2112,65 дол. США та 31147,41 грн.

Разом з тим, постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 08.06.2022 ВП №44182372 вирішено стягнути з ОСОБА_1 2112,65 дол. США та 33936,04 грн.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04), прийнятим 20.10.2011 року (набуло статусу остаточного 20.01.2012 року) державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.

За наведеного суд доходить висновку, що постанова відповідача від 08.06.2022 ВП №44182372 про стягнення виконавчого збору не відповідає встановленим у ч.2 ст.2 КАС України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а відтак підлягає скасуванню.

Твердження представника відповідача про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду (з огляду на надання відповідачем 08.06.2022 відповіді на запит позивача) суд не бере до уваги, оскільки таке не підтверджено жодними доказами.

Згідно з частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно приписів ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи викладене вище в сукупності, суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень за правилами частини 2 статті 77 КАС України не довів юридичну правильність і фактичну обґрунтованість спірного рішення.

Відтак, за встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є обґрунтованими, внаслідок чого позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною і скасувати постанову про стягнення виконавчого збору ВП №44182372 від 08.06.2022, винесену Франківським відділом державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Стягнути з Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Желік О.М.