Справа № 560/16571/23
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2023-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

20 листопада 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до ОСОБА_1 про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 9273,25 грн. податкового боргу.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за відповідачем рахується податковий борг, що утворився внаслідок несплати в установлені законодавством строки узгоджених сум податкових зобов`язань.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Вказана ухвала про відкриття провадження була надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією за адресою реєстрації, однак на адресу суду повернувся конверт із вкладенням, із відміткою про причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою".

В той же час, суд враховує, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом належних процесуальних дій.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року по справі №814/1469/17 та від 23 червня 2020 року по справі №640/740/19.

Інших засобів зв`язку, за якими платник податків може бути повідомлений у встановлені законодавством строки, позивачем не повідомлялось, оскільки вони йому невідомі. Матеріали справи таких відомостей також не містять. За таких обставин, судом вжито всіх доступних заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи судом.

Відзиву на позов від відповідача не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

За відповідачем рахується податковий борг в сумі 9273,25 грн. Даний борг виник по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, на підставі:

- податкового повідомлення - рішення №0-2209 від 18.03.2020 (дата нарахування 29.08.2020) на суму 404,81 грн.

- податкового повідомлення - рішення №0-2209 від 18.03.2020 (дата нарахування 29.08.2020) на суму 1614,97 грн.

- податкового повідомлення - рішення №0-2209 від 11.02.2021 (дата нарахування 29.08.2021) на суму 1152,39 грн.

- податкового повідомлення - рішення №0-2209 від 11.02.2021 (дата нарахування 29.08.2021) на суму 1827,82 грн.

- нарахованої пені ІКП на борг минулого року (ст. 129 ПКУ з урахуванням Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби) на загальну суму 270,63 грн.

- нарахованої пені ІКП на борг минулого року (ст. 129 ПКУ з урахуванням Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби) на загальну суму 167,65 грн.

- нарахованої пені ІКП на борг минулого року (ст. 129 ПКУ з урахуванням Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби) на загальну суму 31, 54 грн.

- нарахованої пені ІКП на борг минулого року (ст. 129 ПКУ з урахуванням Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби) на загальну суму 17,44 грн.

- податкового повідомлення - рішення №0-2209 від 30.08.2022 (дата нарахування 19.12.2022) на суму 2322,03 грн.

- податкового повідомлення - рішення №0-2209 від 30.08.2022 (дата нарахування 24.02.2023) на суму 1463,97 грн.

Вказані повідомлення-рішення були надіслані на адресу відповідача, однак повернуті контролюючому органу з відміткою поштового зв`язку з відміткою " за закінченням терміну зберігання".

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з підп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом підп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

За відповідачем рахується податковий борг, що підтверджується податковим повідомленням-рішенням, інтегрованою карткою та розрахунком суми позовних вимог.

Згідно п.57.3 ст.57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Враховуючи наведену норму, надіслане відповідачу податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків. Таким чином, сума податкового зобов`язання є узгодженою та не сплаченою своєчасно відповідачем, та набула статусу податкового боргу.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі, коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На виконання вимог п. 59.1 ст. 59 ПК України позивач надіслав відповідачу податкову вимогу від 26.09.2018 №37264-17.

Згідно з п. 87.2 ст. 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Приписами п. 87.11 ст. 87 ПК України визначено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Надаючи оцінку вимогам контролюючого органу в частині стягнення пені, суд звертає увагу на таке.

У постанові від 12 липня 2022 року у справі № 160/7345/20 Верховний Суд зазначив, що у спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягає, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, правильність нарахування пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу.

Законом України від 17.03.2020 №533-IX Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-2019) (набрав чинності 18.03.2020 підрозділ 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України доповнено пунктом 52-1.

Згідно з абзацом одинадцятим пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Постановою КМУ від 27 червня 2023 р. № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Проаналізувавши вищезазначені норми законодавства, можна зробити висновок, що звільнення від нарахування пені на період дії карантину є заходом державної підтримки платників податків та такий захід застосовується щодо всіх випадків нарахування пені з будь-якого податку, встановленого ПК України. Тобто, на період дії карантину платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Отже, виходячи з п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, оскільки пеня не може бути нарахована під час дії карантину, останнім днем закінчення нарахування пені мало б бути 29.02.2020.

Тобто, всупереч пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України, за період з 29.12.2021 відповідачем було безпідставно нараховано пеню, яка підлягає обов`язковому списанню.

Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача податкового боргу в частині нарахованої пені у спірному випадку є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити частково.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 кошти у рахунок погашення податкового боргу у розмірі 878 (вісім тисяч сімсот вісімдесят п`ять) грн. 99 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука 17, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29001 , код ЄДРПОУ - 44070171)
Відповідач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )

Головуючий суддя П.І. Салюк