Справа № 160/20365/23
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 160/20365/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової академії (м. Одеса) на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року (суддя Савченко А.В.) в справі № 160/20365/23 за позовом Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі,

ВСТАНОВИВ:

Військова академія (м. Одеса) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі, на загальну суму 63 041,65 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви Військової академії (м. Одеса) про поновлення строку звернення до суду, позов залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт вказує на неврахування судом першої інстанції положень Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Порядку № 964 стосовно того, що стягнення витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у ВВНЗ, здійснюється у судовому порядку у разі відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати. При цьому відмова відповідача від добровільного відшкодування витрат як обставина для звернення до суду настала лише у серпні 2023 року, тому вважає неправильним висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом начальника Військової академії від 22 березня 2018 року №23-РС курсанта першого навчального курсу солдата ОСОБА_1 відраховано з навчання у Військовій академії (м. Одеса) та виключено зі списків особового складу академії та зі всіх видів забезпечення.

Згідно із довідкою-розрахунком від 22 березня 2018 року №1/55/287 ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання відшкодувати витрати на його утримання.

Позивач направив вимогу-пропозицію від 14 липня 2023 року №26/1/48 ОСОБА_1 , в якій він просив протягом 10 днів з моменту отримання даної вимоги, сплатити суму заборгованості на користь Військової академії (м. Одеса) витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 63 041,65 грн., та за відсутності можливості єдиноразової сплати зазначеної суми протягом 10 днів з моменту отримання даної вимоги звернутися до Військової академії (м. Одеса) з письмовою заявою про відстрочку чи розстрочку сплати вказаної суми, повідомивши розмір можливих щомісячних платежів.

У зв`язку із не відшкодуванням витрат у добровільному порядку позивачем заявлено позов про стягнення з ОСОБА_1 на користь військової академії (м. Одеса) витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 63 041,65 грн.

Суд першої інстанції вважав, що оскільки спірні відносини пов`язані із публічною службою, то позивач мав звернутися за вирішенням спору у місячний строк, встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України, який необхідно обраховувати з моменту відрахування відповідача з військової академії, оскільки саме з цього моменту позивач повинен був дізнатись про порушення особою (відповідачем) договірних умов (умов контракту), відтак про набуття права на звернення до суду з відповідним позовом.

Тобто, починаючи з 23 березня 2018 року (наступний день після 22 березня 2018 року) розпочався перебіг місячного строку звернення позивача до суду з вимогами, пов`язаними з проходженням, звільненням з публічної служби відповідача, а позивач звернувся до суду лише 14 серпня 2023 року, тобто із порушенням строку, встановленого ч. 5 ст.122 КАС України.

Врахувавши, що позивачем не наведено поважних підстав, які б унеможливили звернення його до суду в межах встановленого КАС України строку, а обставини, на які посилається позивач, не свідчать про існування будь-яких перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів, зокрема, звернення позивача до відповідача із вимогою-пропозицією від 14 липня 2023 року про відшкодування витрат не змінює момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти активні дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду та залишив позовну заяву без розгляду.

Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що наказом начальника Військової академії від 22 березня 2018 року №23-РС курсанта першого навчального курсу солдата ОСОБА_1 відраховано з навчання у Військовій академії (м. Одеса) та виключено зі списків особового складу академії та зі всіх видів забезпечення.

Згідно із довідкою-розрахунком від 22 березня 2018 року №1/55/287 ОСОБА_1 має відшкодувати військовому навчальному закладу витрати на його утримання в розмірі 63 041,65 грн.

Позивач направив вимогу-пропозицію від 14 липня 2023 року №26/1/48 ОСОБА_1 про необхідність на протязі 10 днів з моменту отримання вимоги сплатити суму заборгованості з витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 63 041,65 грн.

З позовом про стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 63 041,65 грн. Військова академія (м. Одеса) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 14 серпня 2023 року

Частиною четвертою статті 5 КАС України встановлено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частиною шостою статті 2 Закону № 2232-ХІІ одним із видів військової служби - є військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки.

Частиною п`ятою статті 25 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.

За приписами частини десятої статті 25 Закону № 2232-ХІІ курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964 (далі - Порядок №964), пунктом 7 якого визначено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзаців першого та другого частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною п`ятою статті 122 КАС встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 11 лютого 2021 року в справі № 360/917/19, спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних із утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України, якою передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як вказано вище, ОСОБА_1 відраховано з навчання та виключено зі списків особового складу академії та всіх видів забезпечення 22 березня 2018 року.

При цьому академією тільки 14 липня 2023 року, тобто більше ніж через чотири роки направлено ОСОБА_1 вимогу-пропозицію про необхідність на протязі 10 днів з моменту отримання вимоги сплатити суму заборгованості з витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 63 041,65 грн.

Застосовуючи приписи частини десятої статті 25 Закону № 2232-ХІІ в контексті спірних правовідносин, суд зазначає, що у вищого військового навчального закладу виникає право на стягнення з курсанта витрат на навчання після відрахування курсанта з військового навчального закладу у випадках, передбачених цією нормою права.

При цьому ані Закон № 2232-ХІІ, ані Порядок № 964 не встановлює обов`язковості направлення особі повідомлення (вимоги, претензії тощо) щодо відшкодування витрат на навчання перед звернення до суду з цього питання, тому суд погоджує висновок суду першої інстанції, що про порушення відповідачем умов контракту позивач дізнався з моменту відрахування відповідача з військової академії.

Відповідно, з цього моменту у позивача виникло права на звернення до суду з цим позовом, та розпочався перебіг місячного строку звернення до суду з вимогами, пов`язаними з проходженням, звільненням з публічної служби відповідача.

Звернувшись до суду з цим з позовом 14 серпня 2023 року, позивач пропустив місячний строк звернення до адміністративного суду, передбачений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Пропуск строку звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки процесуальним законодавством передбачено можливість визнання судом причини пропуску таких строків поважними, і в такому випадку справа розглядається та вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Поважними причинами пропуску строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, що підтверджені належними і допустимими доказами.

Судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду, адже позивачем не наведено поважних підстав, які б унеможливили звернення його до суду в межах місячного строку звернення до суду, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Звернення позивача до відповідача із вимогою про відшкодування витрат на навчання 14 липня 2023 року, як вірно вказав суд першої інстанції, не змінює момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти активні дії щодо реалізації свого права, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

При цьому у спростування доводів апелянта про те, що за положеннями Закону № 2232-ХІІ та Порядку № 964 стягнення витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у ВВНЗ, здійснюється у судовому порядку у разі відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати, а відмова відповідача від добровільного відшкодування витрат як обставина для звернення до суду настала лише у серпні 2023 року, суд зазначає, що ОСОБА_1 ознайомлений з розрахунком витрат та необхідністю відшкодувати такі витрати у день розірвання контракту та відрахування з навчального закладу, тобто 22 березня 2018 року. З цього часу ОСОБА_1 не відшкодував жодної частини з необхідної суми, що власне й свідчить про відмову відшкодувати витрати у добровільному порядку.

Факт направлення позивачем відповідачу вимоги 14 липня 2023 року не змінює момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав, а свідчить про те, що позивач почав вчиняти активні дії щодо реалізації свого права через майже чотири року після відрахування відповідача з навчального закладу.

Жодних поважних причин, які позбавляли позивача можливості почати вчиняти такі дії протягом усіх цих років, позивачем не наведено.

За приписами пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Оскільки позивачем пропущено встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України місячний строк для звернення до суду з цим адміністративним позовом, а підстави, які заявлені позивачем в обґрунтування поважності причин пропуску такого строку, правильно визнані неповажними, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали не вбачається.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової академії (м. Одеса) на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року в справі № 160/20365/23 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року в справі № 160/20365/23 за позовом Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення 15 листопада 2023 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко