Справа № 461/9250/23
Суддя: Кітов О. В.
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Галицький районний суд м.Львова
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року м. Львів

Галицький районний суд міста Львова в складі:

головуючого судді Кітова О.В.,

при секретарі судового засідання Согор А.Н.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Дуди П.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, м. Львів, пл. Григоренка, 3, ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Галицького районного суду м. Львова із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просить скасувати постанову серії ГБВ № 582848 від 17.09.2023 року по справі про адміністративне правопорушення, складену старшим інспектором сектору запобігання домашньому насильству ВП ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області Сорохтей Мар`яною Романівною.

В обґрунтування позову покликається на те, що 17 вересня 2023 року його дружина ОСОБА_2 в черговий раз здійснила психологічний тиск на їхню спільну доньку ОСОБА_3 , чим викликала в останньої істерику. Після цього, ОСОБА_2 в темну пору доби повела доньку в невідомому напрямку. На прохання позивача повернути доньку до будинку, ОСОБА_2 не реагувала, після чого він викликав поліцію, повідомивши про вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства над донькою.

На місце події прибув екіпаж поліції у складі якого була старший інспектор сектору запобігання домашньому насильству ВП ЛРУП № 1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , котра не розбираючись в ситуації, не встановивши справжніх обставин справи, не взявши до уваги показань свідка ОСОБА_5 , звинуватила позивача у скоєнні домашнього насильства, і замість того щоб скласти протокол про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, почала надиктовувати ОСОБА_2 текст заяви про нібито вчинення позивачем домашнього насильства, після чого склала на нього протокол серія ВАБ № 953264 від 17.09.2023 року про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому, інспектор ОСОБА_4 вела себе зухвало, з явною ворожістю по відношенню до позивача, та взагалі не реагувала на його доводи, що ОСОБА_2 вчиняє над донькою психологічне насильство. Інспектор Сорохтей М.Р. відмовилась складати на ОСОБА_2 протокол про вчинення нею адміністративного правопорушення.

Після цього, інспектор Сорохтей М. звинуватила позивача у вчиненні неправдивого виклику поліції та склала оскаржувану постанову серія ГБВ № 582848 від 17.09.2023 року, в якій, порушуючи презумпцію невинуватості, назвала позивача кривдником у домашньому насильстві.

Зазначає, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 06.10.2023 року у справі № 461/8136/23 відмовлено у притягненні позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито.

Вважає, що винесена інспектором Сорохтей М.Р. постанова серія ГБВ № 582848 від 17.09.2023 року є протиправною, складеною без повного всебічного та справедливого встановлення та дослідження усіх обставин та доказів, заангажованою та заінтересованою посадовою особою.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова суду від 31 жовтня 2023 року поновлено ОСОБА_1 десятиденний строк оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії ГБВ № 582848 від 19.09.2023 року та відкрито провадження у справі.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач (уповноважений представник) в судове засідання повторно не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

До суду надійшов рапорт старшого інспектора Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області Сорохтей М., відповідно до якого остання повідомляє про неможливість прибути в судове засідання, оскільки вона перебувала в складі слідчо-оперативної групи Львівського № 1 та 16 листопада 2023 є вихідним днем після добового наряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Неявка відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, відповідно до вимог ст. 205 КАС України, не є перешкодою для розгляду справи, а тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

За умовами ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Як вбачається з постанови ГБВ № 582848 по справі про адміністративне правопорушення від 17.09.2023, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн у зв`язку з тим, що він 17 вересня 2023 року о 21.18 год вчинив неправдивий виклик на лінію 102 та повідомив про домашнє насильство відносно дружини, однак на місці події встановлено, що кривдником являється заявник, а не його дружина, про що оформлені відповідні документи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З викладеного слідує, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві та відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (п. 1 ст. 32), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 45 рішення у справі Бочаров проти України від 17.06.2011; п. 75 рішення у справі Огороднік проти України від 05.05.2015; п. 52 рішення у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013).

Статтею 183 КУпАП передбачена відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань, що тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у завідомо неправдивому виклику відповідної служби, зокрема, поліції. При цьому, дії особи спрямовані саме на зрив нормальної роботи, виклик нею здійснюється нібито для надання допомоги, знаючи наперед, що у цьому немає жодної необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу: особа, повідомляючи певну інформацію поліції, усвідомлює, що така є неправдивою і бажає даремного виїзду на місце виклику поліцейських.

Згідно з положеннями статей 1, 2 Закону України «Про Національну поліцію України» Національна поліція України це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Завданнями поліції є надання поліцейських послуг, зокрема, у сфері охорони прав і свобод людини.

Крім цього, відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію України» , поліція відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, має такі повноваження: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення, здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Таким чином, в разі існування факту чи з метою недопущення порушення прав та свобод особи від протиправних посягань кожен має право звернутися до Національної поліції України з метою захисту, а відповідний орган поліції має обов`язок відреагувати на таке звернення і вжити визначених законодавством заходів для забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач ОСОБА_1 , обґрунтовуючи позовні вимоги, заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. Стверджує, що виклик поліції був здійснений підставно, а саме у зв`язку із вчиненням його дружиною домашнього насильства відносно їхньої дочки.

Разом з тим, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Оскільки відповідальність за ст. 183 КУпАП настає в разі завідомо неправдивого виклику поліції, а відповідачем не доведено, що позивачем ОСОБА_6 вчинено саме умисні дії щодо неправдивого виклику поліції, які були спрямовані на зрив роботи цієї служби, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, а відтак і складу такого правопорушення.

Згідно із ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З вищенаведеної норми права вбачається вичерпний перелік повноважень суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому вказана процесуальна норма права є спеціальною по відношенню до ст. 245 КАС України.

Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо складання адміністративної постанови, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити, скасувати постанову ГБВ № 582848 від 17.09.2023 року та закрити провадження у справі.

Вирішуючи питання судових витрат, слід зазначити таке.

Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 543/775/17 зазначено, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім цього, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою підприємцем, судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік» розмір такого прожиткового мінімуму визначено у 2 684 гривень.

Отже, за подання даного позову позивачу необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Як вбачається з квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 19 від 30 жовтня 2023 року, за подання до суду даного адміністративного позову позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір в сумі 1073,60 гривень, тобто у більшому розмірі.

За таких обставин, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та ч. 1 ст. 139 КАС України, 536,80 гривень слід повернути позивачу з Державного бюджету, як надмірно сплачені, а решту 536,80 гривень стягнути на користь позивача з суб`єкта владних повноважень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Керуючись ст.ст. 241-246, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову ГБВ № 582848 по справі про адміністративне правопорушення від 17.09.2023 року винесену старшим інспектором ВП ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області Сорохтей Мар`яною Романівною, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету України частину судового збору в сумі 536 гривень 80 копійок, як зайво сплачені ним згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 19 від 30 жовтня 2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 );

відповідач Головне управління Національної поліції у Львівській області (79007, м. Львів, пл. Григоренка, 3, ).

Повний текст рішення складено та підписано 16 листопада 2023 року.

Суддя Олександр КІТОВ