Справа № 640/12702/22
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О., Кобаля М.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ГУ ПФ України в м.Києві, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФ України в м. Києві від 25.01.2022 №2600-0210-8/13040 щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зарахуванні до пенсійного стажу період роботи з 04.09.1984 року по 13.09.1991 року згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 ;

- зобов`язати ГУ ПФ України в м. Києві призначити та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення з заявою про призначення пенсії за віком 17.01.2022, зарахувавши до пенсійного стажу ОСОБА_1 період роботи з 04.09.1984 року по 13.09.1991 року згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2022 року залучено в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ПФ України в м.Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що період роботи позивача з 01.09.1984 по 13.09.1991 не зараховується до страхового стажу, оскільки записи в трудовій книжці містять виправлення, які не посвідчені належним чином, тому страховий стаж ОСОБА_1 складає 26 років 11 місяців 6 днів, чого не достатньо для призначення пенсії за віком. Також апелянт зазначав, що рішення про відмову у призначення позивачу пенсії за віком було прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що саме ГУ ПФ України в м.Києві розглядало заяву про призначення позивачу пенсії та відмова в її призначенні викладена саме в листі від 25.01.2022 №2600-0210-8/13040 та апелянтом не доведено існування будь-якого рішення ГУ ПФ України в Миколаївській області про відмову в призначенні пенсії позивачу. Крім того, наявність припущень пенсійного органу щодо виправлень в записі про прийняття та звільнення з роботи не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи до трудового стажу.

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області відзив на апеляційну скаргу не подавало. Будь-які його письмові пояснення в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, введення в Україні воєнного стану, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до ГУ ПФ України в м.Києві із заявою від 17.01.2022 №367 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наслідком розгляду якої листом від 25.01.2022 №2600-0210-8/13040 ГУ ПФ України в м.Києві повідомив, що за результатами розгляду документів доданих до заяви, страховий стаж позивача становить 26 років 11 місяців 6 днів, не зараховано період роботи з 01.09.1984 по 13.09.1991, згідно з записами трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки наявні виправлення в датах прийняття та звільнення з роботи, які не посвідчені належним чином. Рекомендовано надати уточнюючу довідку за період роботи. Враховуючи наведене позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутній необхідний страховий стаж (а.с.15).

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що період роботи з 04 вересня 1984 року по 13 вересня 1991 року підлягає зарахуванню до страхового стажу на підставі інформації, внесеній в трудову книжку позивача.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Таким чином, оскільки позивач звернулась до органу Пенсійного фонду за призначенням пенсії 17.01.2022 та на момент звернення досягла 60-річного віку, право на призначення пенсії за віком вона набуває за наявності страхового стажу не менше 29 років.

ГУ ПФ України в м.Києві визнає трудовий стаж позивача 26 років 11 місяців 6 днів, однак не враховує до страхового стажу період її роботи з 01.09.1984 по 13.09.1991, зазначаючи, що відповідні записи в трудовій книжці позивача містять виправлення, які не посвідчені належним чином.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача НОМЕР_2 (а.с.22-26) вбачається, що в період з 04.09.1984 по 13.09.1991 вона працювала на посаді інженера в Донецькому КІВЦ КП РО «Укрторгсистемотехника».

Відповідні записи в трудовій книжці про період роботи позивача з 04.09.1984 по 13.09.1991 не містять жодних виправлень, в тому числі щодо дати прийому та звільнення з роботи, а самі дати прийому на роботу та звільнення в повному обсязі відповідають датам наказів, зокрема про прийом на роботу наказ №157-к від 03.09.1984, про звільнення - наказ №140-к від 05.09.1991.

Згідно зі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, подання додаткових відомостей (уточнюючих довідок, виписок з наказів тощо) передбачено лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні записи, або вони містять неправильні чи неточні записи про періоди роботи. В той же час, трудова книжка позивача містить правильні та точні записи про період роботи позивача з 04.09.1984 по 13.09.1991, який підлягає зарахуванню до її трудового стажу.

При цьому, апелянт безпідставно вважає, що період роботи позивача на посаді інженера в Донецькому КІВЦ КП РО «Укрторгсистемотехника» розпочався 01.09.1984, оскільки це не відповідає записам трудової книжки НОМЕР_2 .

Таким чином, з урахуванням період роботи позивача з 04.09.1984 по 13.09.1991 її загальний страховий стаж становить 33 роки 11 місяців 15 днів, тобто на момент звернення позивача до ГУ ПФ України в м.Києві із заявою від 17.01.2022 вона набула права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У своїй апеляційній скарзі ГУ ПФ України в м.Києві зазначає, що розгляд заяви позивача про призначення їй пенсії здійснювався з урахуванням принципу екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яке рішенням від 21.01.2022 №81 відмовило у призначенні пенсії позивачу.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силуч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Разом з тим, всупереч ч.2 ст.77 КАС України відповідачами не виконано власного обов`язку з підтвердження обставин, на яких ґрунтувались заперечення на позов, зокрема, матеріали справи не містять жодних доказів того, що заява позивача про призначення пенсії була передана на розгляд саме ГУ ПФ України в Миколаївській області.

Будь-яких доказів чи матеріалів щодо здійснення ГУ ПФ України в Миколаївській області розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.01.2022 №367 до суду надано не було.

Обставина щодо прийняття ГУ ПФ України в Миколаївській області будь якого рішення за результатами розгляду заяви позивача, зокрема рішення від 21.01.2022 №81, як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час перегляду справи в апеляційному порядку, до суду не надано.

Натомість, з листа ГУ ПФ України в м.Києві від 25.01.2022 №2600-0210-8/13040 вбачається, що саме ГУ ПФ України в м.Києві здійснювало розгляд заяви ОСОБА_1 від 17.01.2022 №367, за результатами якого встановлено відсутність необхідного страхового стажу з підстав не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.09.1984 по 13.09.1991, внаслідок чого позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів доходить висновку, що саме ГУ ПФ України в м.Києві вирішував питання про призначення позивачу пенсії за віком, а тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення позовних вимог саме шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФ України в м. Києві від 25 січня 2022 року №2600-0210-8/13040 щодо відмови у призначенні пенсії за віком та зарахуванні до пенсійного стажу період роботи з 04 вересня 1984 року по 13 вересня 1991 року і зобов`язання ГУ ПФ України в м.Києві призначити позивачу пенсію за віком з дати звернення із відповідною заявою про призначення пенсії.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови виготовлено 14 листопада 2023 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

М.І.Кобаль