Справа № 500/6054/23
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/6054/23

14 листопада 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Фільварочну О.Б. звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яка полягає у не проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , виходячи з грошового забезпечення, зазначеного у довідці №18-121-20 від 22.09.2020, виданій Тернопільською обласною прокуратурою, починаючи із 13.12.2019,

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок з 13.12.2019 та виплату перерахованої пенсії ОСОБА_1 , виходячи з грошового забезпечення, зазначеного у довідці №18-121-20 від 22.09.2020, виданій Тернопільською обласною прокуратурою, починаючи із 13.12.2019 із виплатою компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її перерахунку та виплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за вислугу років в органах прокуратури України.

Вказує, що у зв`язку із виникненням права на перерахунок пенсії Тернопільською обласною прокуратурою на звернення ОСОБА_1 була сформована та в подальшому видана його представнику довідка про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії №18-121-20 від 22.09.2020.

Позивач посилається на рішення Конституційного Суду України №7р(ІІ)/2019 від 13.12.2019 у справі №3-209/2018(2413/18, 2807/19) із ухваленням якого відновлено дію частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру", яка не ставить в залежність право на перерахунок його пенсії від прийняття Кабінетом Міністрів України порядку здійснення такого перерахунку.

З метою здійснення перерахунку, у зв`язку постійним місцем проживанням у Німеччині та відсутністю ратифікованого договору з питань пенсійного забезпечення позивач неодноразово звертався із заявами про перерахунок пенсії з 13.12.2019, зокрема електронною поштою, через вебпортал Пенсійного фонду України (із долученими сканкопіями довідки Тернопільської обласної прокуратури про заробітну плату від 22.09.2020 №18-121-20, паспорта громадянина України для виїзду за кордон та довідки про місце проживання) до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем його перебування на обліку як одержувача пенсії.

Проте перерахунок пенсії позивачу і на його особисте звернення проведений не був. У листі від 12.04.2023 №2070-2057/Г-02/8-1900/23 зазначено, що п. 2.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (із змінами) передбачено, що під час подання заяв, особою пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України). В заявах зазначається інформація про місце проживання, для підтвердження якої особа може надати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні". Враховуючи вищезазначене, документ із зазначенням місця реєстрації в Україні є обов`язковим, при зверненні, зокрема, за перерахунком пенсійної виплати. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Бездіяльність відповідача, яка полягає у не проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного у довідці №18-121-20 від 22.09.2020, виданій Тернопільською обласною прокуратурою, позивач вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що порушує його майнові та соціальні права.

Ухвалою суду від 26.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

16.10.2023 до суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перерахунок та виплату перерахованої раніше пенсії, виходячи з грошового забезпечення зазначеного у довідці №18-121-20 від 22.09.2020, виданій Тернопільською обласною прокуратурою, починаючи із 13.12.2019 із виплатою компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її перерахунку та виплати.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 30.01.2023 №306-191/Г-02/8-1900/23 повідомлено позивача про встановлений законом порядок подання заяви про перерахунок пенсії.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 12.04.2023 №2070-2057/Г-02/8-1900/23 на звернення позивача від 29.03.2023 №2057/Г1900-23 та від 30.03.2023 №2125/Г-1900-23 щодо перерахунку пенсії повідомлено повторно ОСОБА_2 про встановлений законом порядок подання заяви про перерахунок пенсії, а також проінформовано про роботу веб-порталу Електронних послуг Пенсійного фонду України.

Згідно пункту 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 24.11.2022 №23-1) (далі - Порядок №22-1) заява про перерахунок пенсії подається заявником особисто до територіального органу Пенсійного фонду України.

Також заява про перерахунок пенсії може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал або засобами Порталу Дія електронних послуг Пенсійного фонду України або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року №13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за №991/27436.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію, (п.4.7). Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку.

Пунктом 2.9 Порядку №22-1 встановлено, що під час подання заяв, передбачених, зокрема пунктом 1.1 розділу І, особою пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України).

В заявах зазначається інформація про місце проживання, для підтвердження якої особа може надати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні". Відповідно до пункту 2.23 Порядку №22-1 документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

До заяви, поданої в електронній формі через вебпортал або засобами Порталу Дія, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні копії заявник накладає електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Звертає увагу, що заяви про перерахунок пенсії подаються лише у спосіб, визначений Порядком № 22-1.

Враховуючи вищезазначене, для перерахунку пенсії позивачу було рекомендовано звернутися особисто з оригіналами необхідних документів для написання заяви встановленої форми до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) територіального органу Пенсійного фонду України. А також, позивача було повідомлено про те, що заява про перерахунок пенсії та скан-копії оригіналів документів можуть бути подані через вебпортал або засобами Порталу Дія електронних послуг Пенсійного фонду України або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

23.10.2023 представником позивача до суду подано відповідь на відзив, де вказано, що позивач на виконання рекомендацій Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, викладених у відповіді від 04.01.2023 №31-4445Г/02/08-1900/23 особисто звернувся 24.03.2023 до Відділу обслуговування громадян №11 (Сервісного центру) із документами, необхідними для проведення перерахунку: довідкою №18-121-20 від 22.09.2020, довідкою про місце проживання від 20.03.2023, паспортом громадянина України для виїзду за кордон із штампом про перебування на консульському обліку, довідкою про присвоєння РНОКПП. Оскільки заява на перерахунок пенсії із використанням Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) згенерована не була, позивачем була долучена раніше заповнена ним заява встановленого зразка, датована 31.12.2022. Звертає увагу, що із оригіналів наданих документів працівниками у день звернення були виготовлені сканкопії. Паперові копії отриманих 24.03.2023 документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області надані на адвокатський запит та долучені до позову. Оригінал довідки №18-121-20 від 22.09.2020 та довідки про місце проживання від 20.03.2023 отримані працівниками Сервісного центру та знаходяться у відповідача. Водночас, заява подана в ході особистого звернення 24.03.2023 зареєстрована відповідачем 29.03.2023 за №2057/Г-1900-23.

Вищевказані обставини наведені у позовній заяві та Головним управлінням Пенсійного фонду в Тернопільській області не спростовані, а матеріали пенсійної справи долучені не в повному обсязі.

У листі від 12.04.2023 №2070-2057/Г-02/8-1900/23 на особисте звернення 24.03.2023 (зареєстроване 29.03.2023) бездіяльність мотивована необхідністю пред`явлення паспорта громадянина України та документу із зазначенням місця реєстрації в Україні. Інших підстав не зазначено.

При цьому, відповідачем у відзиві не спростовано аргументів позивача щодо протиправності вимоги про пред`явлення вищевказаних документів та їх невідповідності Закону України "Про громадянство", Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", які мають вищу юридичну силу по відношенню до Порядку №22-1, на який покликається відповідач.

Ухвалою суду від 24.10.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача від 23.10.2023 про розгляд справи №500/6054/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовити.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач як громадянин України, який постійно проживає у Німеччині, має лише одне зареєстроване місце проживання, що підтверджується довідкою з місця реєстрації від 20.03.2023, та перебуває на обліку у Генеральному консульстві України в Мюнхені з 30.01.1997, що підтверджується відмітками у паспорті громадянина України для виїзду за кордон.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 22.06.2016 у справі №757/19886/16-а, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років в органах прокуратури України, починаючи з червня 2013 року із здійсненням компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням терміну її нарахування та виплати.

Тернопільською обласною прокуратурою 22.09.2020 видано позивачу довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, №18-121-20. Довідка видана відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за нормами чинними на 11.09.2020 за відповідною (прирівняною) посадою заступника начальника управління - начальника відділу обласної прокуратури, який становить 72304,40 грн.

Позивач неодноразово звертався із заявами про перерахунок пенсії з 13.12.2019, зокрема електронною поштою, через вебпортал Пенсійного фонду України (із долученими сканкопіями довідки Тернопільської обласної прокуратури про заробітну плату від 22.09.2020 №18-121-20, паспорта громадянина України для виїзду за кордон та довідки про місце проживання) до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем його перебування на обліку як одержувача пенсії.

У листі Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 12.04.2023 №2070-2057/Г-02/8-1900/23 зазначено, що п. 2.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (із змінами) передбачено, що під час подання заяв, особою пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України). В заявах зазначається інформація про місце проживання, для підтвердження якої особа може надати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні". Враховуючи вищезазначене, документ із зазначенням місця реєстрації в Україні є обов`язковим, при зверненні, зокрема, за перерахунком пенсійної виплати. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Вважаючи, таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду та просив здійснити перерахунок та виплату йому пенсії з 13.12.2019.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За нормами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Дії відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Відповідно до статті 25 Конституції України Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами, а стаття 46 Конституції України встановлює, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Європейською соціальною Хартією від 03 травня 1966 року, ратифікованою Законом України від 14.09.2006 №137-V, яка набрала чинності з 01.07.2007 (далі - Хартія) також визначено, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини 1). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині 1 Хартії.

Отже, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, із збереженням усіх конституційних прав.

Конституційний суд України у рішенні від 07.10.2009 №25-рп/2009 окреслив суттєві умови, які впливають на право на отримання пенсії взагалі, і визначив місце проживання, як умову, що не повинна впливати на реалізацію такого права, зокрема, такої його складової, як перерахунок пенсії.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи за межами України або її відсутність (спірність) не може бути умовою для обмеження реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України або підставою для її обмеження/перегляду, відтермінування (позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 14.02.2019 №766/15025/16-а, від 13.06.2019 №204/1134/17(2а)/204/91/17, від 30.09.2019 №475/164/17, від 01.10.2019 №804/3646/18 та від 30.09.2021 №540/4060/20).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07.02.2014, у пункті 51 якого зазначено: "У цій справі право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника, що призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплатив внески до пенсійного забезпечення, був позбавлений права на пенсію на тій підставі, що він не проживає на території України."

Таким чином право на пенсію в Україні підпадає під сферу дії статті 1 Протоколу першого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки за чинним законодавством України особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках системи пенсійного забезпечення в Україні та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити в отриманні пенсії доти, доки право на пенсію передбачено чинним законодавством України.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01.10.2019 у справі №804/3646/18.

Таким чином, пенсійні правовідносини є цілісними та виникають з об`єктивних причин, включають у себе право на призначення, право на отримання та право на перерахунок пенсії.

Суд зазначає, що постановою Печерського районного суду м. Києва від 22.06.2016 у справі №757/19886/16-а, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років в органах прокуратури України, починаючи з червня 2013 року із здійсненням компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням терміну її нарахування та виплати.

Так, згідно частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У спірному випадку позивач вважає, що має право на перерахунок пенсії з 13.12.2019 у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-(ІІ)/2019, а також враховуючи рішення Верховного Суду від 14.09.2020 у зразковій справі №560/2120/20 (Пз/9901/9/20), про що свідчить зміст заяви ОСОБА_1 від 31.12.2022 поданої до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та неодноразові звернення до відповідача із заявами про перерахунок пенсії з 13.12.2019.

Разом з тим, суд звертає особливу увагу, що одночасно з такою заявою позивач мав би подати довідку видану Прокуратурою Тернопільської області про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, та видається органами прокуратури саме відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-(ІІ)/2019 та постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури".

Натомість ОСОБА_1 подано до відповідача довідку видану Тернопільською обласною прокуратурою відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за нормами чинними на 11.09.2020 за відповідною (прирівняною) посадою на день звільнення.

У позовній заяві позивач у прохальній частині у позовній вимозі зобов`язального характеру просить провести перерахунок з 13.12.2019 та виплату перерахованої пенсії ОСОБА_1 , виходячи з грошового забезпечення, зазначеного у довідці №18-121-20 від 22.09.2020, виданій Тернопільською обласною прокуратурою, починаючи із 13.12.2019, проте така довідка прокуратури Тернопільської області, яка б видавалася саме відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-(ІІ)/2019, відсутня. Натомість є довідка Тернопільської обласної прокуратури, видана відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020, що містить зовсім інші складові заробітної плати працівників, які встановлені з 11.09.2020 з початком роботи обласних прокуратур. Про це свідчить зміст довідки, яка вказує про складові заробітної плати (грошового забезпечення) за нормами чинними на 11.09.2020.

Як уже зауважив суд, довідка, яка позивачем подана відповідачу для перерахунку пенсії, і так само для суду у цій справі, не стосується перерахунку пенсій прокурорським працівникам згідно з рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-(ІІ)/2019, а тому обставини у цій справі є іншими, ніж у зразковій справі №560/2120/20 (Пз/9901/9/20), рішення Верховного Суду у якій ухвалене 14.09.2020.

Фактично позивач вважає, що має право на перерахунок пенсії з 13.12.2019, проте такий перерахунок хоче зробити з урахуванням довідки про заробітну плату, яка визначена станом на 11.09.2020 з дня початку роботи обласних прокуратур, а не на підставі довідки про заробітну плату за відповідною посадою працівника прокуратури області, діючих до 11.09.2020.

З цього приводу суд зазначає, що особливості пенсійного забезпечення прокурорів визначалися статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991№1789-ХІІ, яка передбачала:

прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Така пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку (частина перша статті 50-1);

обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина дванадцята статті 50-1);

призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина сімнадцята статті 50-1).

14.10.2014 ухвалено новий Закон України "Про прокуратуру" №1697-VІІ (далі - Закон №1697-VІІ).

Частина двадцята статті 86 Закону №1697-VІІ (в первинній редакції) мала такий текст: "Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

З 01.01.2015 частину двадцяту статті 86 Закону №1697-VII, відповідно до Закону України від 28.12.2014 №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №76-VIII), змінено і викладено у такій редакції: умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 16 Прикінцевих положень Закону №76-VIII зобов`язано Кабінет Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом, тобто до кінця січня 2015 року, забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону, у тому числі щодо визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Однак, Кабінет Міністрів України впродовж 2015 - 2019 років не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури (як було визначено частиною двадцятою статті 86 Закону №1697-VII (зі змінами згідно з Законом №76-VIII) зумовило неможливість проведення відповідачем відповідно перерахунку.

Аналогічні правові висновки були викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №127/11766/16-а, від 14.02.2018 у справі №569/5531/16-а, від 22.08.2018 у справі №754/15912/16-а.

Рішенням від 13.12.2019 №7-р(II)/2019 Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII зі змінами, якими передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Положення частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Отже, правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019 №7-р(II)/2019 є втрата чинності з 13.12.2019 норм частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII.

Конституційний Суд України в пункті 3 вказаного рішення установив такий порядок виконання ухваленого рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Зазначене рішення Конституційного Суду України та наявність лише відповідної довідки прокуратури Тернопільської області про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), для перерахунку пенсій, виданої саме відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-(ІІ)/2019 та постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", яка з огляду на висновки Верховного Суду у рішенні від 14.09.2020 у зразковій справі №560/2120/20 (Пз/9901/9/20) вважається рішенням про "підвищення заробітної плати прокурорським працівникам", є підставою для перерахунку позивачу пенсії після прийняття Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019.

З огляду на те, що ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області така довідка не подавалася, то відсутні підстави для перерахунку його пенсії з 13.12.2019.

Стосовно наявності підстав для перерахунку пенсії позивача з 01.10.2020 (з першого числа наступного місяця після початку роботи обласних прокуратур) на підставі довідки Тернопільської обласної прокуратури від 22.09.2020 №18-121-20, що видана відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020, за нормами чинними на 11.09.2020 за відповідною (прирівняною) посадою на день звільнення позивача, то суд зазначає таке.

За правилами частини вісімнадцятої статті 50-1 Закону №1789-XII (у редакції, чинній до 01.01.2015) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. З 01.01.2015 умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначалися Кабінетом Міністрів України.

Водночас 15.07.2015 набрав чинності Закон №1697-VII, відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон №1789-XII, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015.

З набранням чинності Законом №1697-VII пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин першої, другої якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно з частиною двадцятою цієї статті призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Суд звертає увагу на те, що рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 року №6-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, а саме: норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вказане положення Бюджетного кодексу України втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно зі статтею 151-2 Конституції України, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Отже, оплата праці прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних і окружних прокуратур регулюється нормами статті 81 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VІІ з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України №6-р/2020.

Водночас Законом України від 19.09.2019 №113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", який набрав чинності 25.09.2019, створено підґрунтя для реформування системи органів прокуратури. Згідно з наказом Генерального прокурора від 08.09.2020 №414 "Про день початку роботи обласних прокуратур" 11.09.2020 визначено днем початку роботи обласних прокуратур, тому саме із зазначеної дати здійснюється оплата праці прокурорів обласних прокуратур та спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері (на правах обласних прокуратур) відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VІІ від 14.10.2014.

З урахуванням зазначеного, право на перерахунок пенсії працівники органів прокуратури набули з 01.10.2020.

Суд зазначає, що гарантією належного пенсійного забезпечення працівників прокуратури є право на безумовний перерахунок розміру пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Таке право за своєю суттю направлене на збільшення розміру виплачуваної працівнику прокуратури пенсії, а гарантія дотримання конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо недопущення зменшення такого розміру у випадку перерахунку пенсії, має бути забезпечена виплатою пенсії в раніше встановленому розмірі.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства, суд дійшов переконання, що з метою повного, всебічного захисту прав позивача позов слід задовольнити шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не проведення перерахунку пенсії позивача, виходячи з грошового забезпечення зазначеного у довідці №18-121-20 від 22.09.2020, виданій Тернопільською обласною прокуратурою починаючи із 01.10.2020 та зобов`язання відповідача здійснити з 01.10.2020 перерахунок та виплату пенсії, виходячи з грошового забезпечення зазначеного у довідці №18-121-20 від 22.09.2020 виданій Тернопільською обласною прокуратурою, з урахуванням раніше виплачених сум.

Вказаний спосіб захисту порушених прав позивача є належним, ефективним та достатнім для їх відновлення.

Що стосується виплати компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її перерахунку та виплати, суд виходить з того, що відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 4 наведеного Закону визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Отже, компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуде в момент виплати йому доходу - суми заборгованості.

З огляду на зазначене, ця позовна вимога є передчасною, отже задоволенню не підлягає.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно пункту 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами статті 90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 18.09.2023.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. (частина третя статті 139 КАС України)

Оскільки суд позов задовольняє частково, то на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 536,80 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 виходячи з грошового забезпечення зазначеного у довідці №18-121-20 від 22.09.2020, виданій Тернопільською обласною прокуратурою починаючи із 01.10.2020

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.10.2020 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з грошового забезпечення зазначеного у довідці №18-121-20 від 22.09.2020 виданій Тернопільською обласною прокуратурою, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536,80 грн.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 14 листопада 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.