Справа № 120/8279/23
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 листопада 2023 р. Справа № 120/8279/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Свентуха Віталія Михайловича,

за участю:

секретаря судового засідання: Коломієць М.А.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Якименка О.О.,

представників відповідача: Ларіонової Л.В., Мартинюка Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в режимі відеоконференції, адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Якименка Олексія Олексійовича до Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді,-

ВСТАНОВИВ:

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Якименка Олексія Олексійовича до Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення 41 сесії 8 скликання Оратівської селищної ради від 18 травня 2023 року №1470 "Про припинення повноважень керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету селищної ради".

Ухвалою суду від 16.06.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк, з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.

23.06.2022 року до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 29.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

25.07.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки ОСОБА_1 протягом всього часу перебування на посаді керуючої справами (секретаря) виконавчого комітету Оратівської селищної ради перевищувала свої повноваження, постійно закликала до неправомірних дій щодо депутатів Оратівської селищної ради, не дотримувалась Присяги посадових осіб місцевого самоврядування в частині усвідомлення високої відповідальності та вірного служіння громаді, неухильного дотримання Конституції України та законів України, сприяння втілення їх у життя, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян, сумлінного виконання посадових обов`язків, а також дозволяла собі неправдиво висловлюватись, в тому числі і в соціальних мережах, щодо депутатів селищної ради, посадових осіб, жителів Оратівської селищної територіально громади.

Така поведінка позивача є несумісною із службою в органах місцевого самоврядування, оскільки наслідком недотримання, порушення посадовою особою як правових, так і етичних (моральних) норм є недотримання Присяги.

Питання визнання незадовільної поведінки керуючої справами (секретаря) виконавчого комітету Оратівської селищної ради Мельничук Н.Д. було предметом розгляду постійної комісії ради, яка рекомендувала на пленарному засіданні сесії прийняти відповідне рішення.

Згідно із рішенням 41 сесії 8 скликання Оратівської селищної ради №1470 від 18.05.2023 року, враховуючи висновки постійної комісії з питань прав людини, законності, депутатської діяльності, етики та регламенту, вирішено припинити повноваження керуючої справами (секретаря) виконавчого комітету Оратівської селищної ради Мельничук Н.Д.

Отже, депутати селищної ради, оцінивши роботу керуючої справами (секретаря) щодо недотримання Присяги посадових осіб місцевого самоврядування, порушення моральних (етичних) норм, висловили свою позицію та проголосували за звільнення ОСОБА_1 з займаної посади.

Окрім того, посилання позивача на необхідність проведення службового розслідування щодо недотримання нею Присяги не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" №2493-ІІІ для посадових осіб органів місцевого самоврядування проведення дисциплінарного провадження не передбачено. Порядок проведення службового розслідування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 року №950 передбачає можливість, а не обов`язок проведення службового розслідування.

23.08.2023 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якому останній вважає доводи відповідача необґрунтованими, а адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки жодних конкретних фактів, що поведінка позивача є несумісною із службою в органах місцевого самоврядування відповідачем не наведено.

Також вказано, що позивач неодноразово з 2021 року по 2023 рік преміювалась за особистий вклад в загальні результати роботи, нагороджувалась почесними грамотами за успішну працю і особистий внесок у розвиток місцевого самоврядування та високий професіоналізм.

29.08.2023 року представником відповідача долучено до матеріалів справи протокол засідання постійної комісії Оратівської селищної ради з питань прав людини, законності, депутатської діяльності, етики та регламенту від 17.05.2023 року, протокол засідання постійної комісії Оратівської селищної ради з питань прав людини, законності, депутатської діяльності, етики та регламенту від 26.03.2021 року, компакт-диск із відео та аудіо записами сесії ради.

Ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, занесеної секретарем судового засідання до протоколу судового засідання 29.08.2023 року продовжено строк проведення підготовчого судового засідання на 30 днів.

Ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, занесеної секретарем судового засідання до протоколу судового засідання 04.09.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні 27.09.2023 року, за клопотанням представника відповідача, допитані в якості свідків депутати 8 скликання Оратівської селищної ради ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які надали суду аналогічні за змістом покази, що позивач негідно, зухвало, зверхньо поводилась по відношенню до депутатів ради та образливо висловлювалась у їх сторону. На запитання суду про будь-які подібні події у 2023 році повідомити не змогли.

09.10.2023 року Оратівською селищною радою подано додаткові пояснення у яких повідомлено, що 4 сесія 8 скликання Оратівської селищної ради скликана відповідно до розпорядження №6 від 18.01.2021 року.

28.01.2021 року відбулось пленарне засідання 4 сесія 8 скликання Оратівської селищної ради, продовження якого перенесено на 04.02.2021 року.

У зв`язку із відсутністю кворуму призначене на 04.02.2021 року пленарне засідання не відбулось та перенесене на іншу дату.

Також, у судовому засіданні 09.10.2023 року, за клопотанням представника позивача, допитані в якості свідків депутати 8 скликання Оратівської селищної ради ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які надали суду покази, що їм не відомі обставини щодо перевищення ОСОБА_1 службових повноважень чи допущення образливих висловлювань в бік депутатів Оратівської селищної ради. Навпаки, позитивно характеризували і зазначили, що порушення Присяги посадових осіб місцевого самоврядування в частині усвідомлення високої відповідальності та вірного служіння громаді, неухильного дотримання Конституції України та законів України, сприяння втілення їх у життя, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян, сумлінного виконання посадових обов`язків позивачем не допускалось.

Також вказали, що про проект рішення щодо припинення повноважень керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету селищної ради їх, як депутатів не повідомили і до відома не довели перед голосуванням.

13.10.2023 року представником Оратівської селищної ради долучено до матеріалів справи копії Регламенту Оратівської селищної ради 8 скликання із змінами та доповненнями, розпорядження Оратівського селищного голови №52 від 01.04.2021 року "Про розподіл обов`язків між селищним головою, секретарем селищної ради, заступниками селищного голови з питань діяльності виконавчих органів, керуючою справами виконавчого комітету селищної ради", розпорядження виконуючого обов`язки Оратівського селищного голови, секретаря селищної ради №164-ос від 04.07.2023 року "Про звільнення з займаної посади керуючого справами виконавчого комітету селищної ради ОСОБА_1 ".

31.10.2023 року представником відповідача долучено до матеріалів справи копії клопотання голови постійної комісії з питань прав людини, законності, депутатської діяльності, етики та регламенту селищної ради ОСОБА_4 від 17.05.2023 року з пояснювальною запискою та проектом рішення селищної ради, копію витягу із журналу вхідної кореспонденції Оратівської селищної ради щодо реєстрації та подальшого руху вхідної кореспонденції за вхідним №2076 від 17.05.2023 року та довідки про середньоденний заробіток ОСОБА_1 за березень-квітень 2023 року і травень-червень 2023 року.

07.11.2023 року представником позивача долучено письмовий "виступ у судових дебатах /тези/" у якому вказано, що звільнення за порушення присяги має застосовуватись за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять, а передумовою звільнення за порушення Присяги мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування.

У судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини які викладені в позовній заяві, відповіді на відзив та письмовому виступі в судових дебатах.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях.

Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Рішенням 2 сесії 8 скликання Оратівської селищної ради №34 від 15 грудня 2020 року ОСОБА_1 затверджено на посаду керуючого справами виконавчого комітету Оратівської селищної ради /том 1 а.с. 15/.

Рішенням 16 сесії 8 скликання Оратівської селищної ради №881 від 02 грудня 2021 року ОСОБА_1 повторно затверджено на посаду керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Оратівської селищної ради /том 1 а.с. 16/.

До постійної комісії Оратівської селищної ради з питань прав людини, законності, депутатської діяльності, етики та регламенту звернулись депутати селищної ради щодо вирішення питання про припинення повноважень керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Оратівської селищної ради ОСОБА_1 /том 1 а.с. 112/.

До вказаного звернення додано проект рішення "Про припинення повноважень керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету селищної ради" /том 1 а.с. 113/.

17.05.2023 року на засіданні постійної комісії Оратівської селищної ради з питань прав людини, законності, депутатської діяльності, етики та регламенту виступив ОСОБА_4 , який зачитав звернення депутатів селищної ради щодо ОСОБА_1 у якому, окрім іншого, вказано, що ОСОБА_1 впродовж всього часу перебування на посаді керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Оратівської селищної ради перевищувала свої повноваження, постійно закликала до неправомірних дій щодо депутатів Оратівської селищної ради, не дотримувалась Присяги посадових осіб місцевого самоврядування в частині усвідомлення високої відповідальності та вірного служіння громаді, неухильного дотримання Конституції України та законів України, сприяння втілення їх у життя, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян, сумлінного виконання посадових обов`язків, що є порушенням статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Також, ОСОБА_1 вчиняла дії проти інтересів служби, які суперечать покладеним на неї обов`язкам, підривають довіру до неї, як до представника органу місцевого самоврядування, що призводить до приниження авторитету Оратівської селищної ради та унеможливило виконання нею своїх обов`язків. ОСОБА_1 дозволяла собі неправдиво висловлюватися, в тому числі і в соціальних мережах, щодо депутатів селищної ради, посадових осіб, жителів Оратівської селищної ради. Такі висловлювання породжують собою негативні наслідки у вигляді приниження авторитету органу місцевого самоврядування та створюють в жителів громади хибну думку про депутатів ради, представників виконавчого комітету, як про непрофесійних службовців та осіб з низькими моральними якостями, що не відповідає дійсності.

За наслідками проведеного засідання постійної комісії Оратівської селищної ради з питань прав людини, законності, депутатської діяльності, етики та регламенту складено протокол від 17.05.2023 року /а.с. 108-110/ та вирішено, що проект рішення Оратівської селищної ради "Про припинення повноважень керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету селищної ради" відповідає вимогам законодавства і підлягає включенню до порядку денного пленарного засідання селищної ради з наступним розглядом.

17.05.2023 року голова постійної комісії Оратівської селищної ради з питань прав людини, законності, депутатської діяльності, етики та регламенту ОСОБА_4 звернувся до Оратівського селищного голови Лошак Г.В. із клопотання про опублікування на офіційному веб-сайті Оратівської селищної ради проекту рішення "Про припинення повноважень керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету селищної ради" /том 1 а.с. 111/

Рішенням 41 сесії 8 скликання Оратівської селищної ради №1470 від 18 травня 2023 року припинено повноваження керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Оратівської селищної ради Мельничук Н.Д. /том 1 а.с. 11/

Пунктом 2 вказаного рішення доручено Оратівському селищному голові Лошак Г.В. видати розпорядження про звільнення ОСОБА_1 в день, який є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності.

04.07.2023 року на виконання рішення 41 сесії 8 скликання Оратівської селищної ради №1470 від 18 травня 2023 року "Про припинення повноважень керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету селищної ради", виконувачем обов`язків Оратівського селищного голови, секретаря селищної ради прийнято розпорядження №164-ос, яким звільнено з займаної посади керуючого справами виконавчого комітету селищної ради ОСОБА_1 з 04.07.2023 року у зв`язку з припиненням повноважень /том 2 а.с. 2/.

Позивач вважає, що рішення 41 сесії 8 скликання Оратівської селищної ради від 18 травня 2023 року №1470 "Про припинення повноважень керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету селищної ради" є протиправним, а тому звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Так, Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07 червня 2001 року №2493-II (далі - Закон №2493-II) встановлено правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначення загальних засад діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування.

Згідно статті 2 Закону №2493-ІІ посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Статтею 4 Закону №2493-II передбачено, що служба в органах місцевого самоврядування здійснюється на таких основних принципах: служіння територіальній громаді; поєднання місцевих і державних інтересів; верховенства права, демократизму і законності; гуманізму і соціальної справедливості; гласності; пріоритету прав та свобод людини і громадянина; рівних можливостей доступу громадян до служби в органах місцевого самоврядування з урахуванням їх ділових якостей та професійної підготовки; професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі; підконтрольності, підзвітності, персональної відповідальності за порушення дисципліни і неналежне виконання службових обов`язків; дотримання прав місцевого самоврядування; правової і соціальної захищеності посадових осіб місцевого самоврядування; захисту інтересів відповідної територіальної громади; фінансового та матеріально-технічного забезпечення служби за рахунок коштів місцевого бюджету; самостійності кадрової політики в територіальній громаді.

Нормами статті 8 Закону №2493-ІІ визначено що основними обов`язками посадових осіб місцевого самоврядування є: додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування; додержання прав та свобод людини і громадянина; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків, а також іншої інформації, яка згідно із законом не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи, підвищення професійної кваліфікації; сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, ініціативність і творчість у роботі; шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування; недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави.

Відповідні обов`язки посадової особи органу місцевого самоврядування узгоджуються з текстом Присяги, яку, згідно вимог статті 11 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", складають особи, які вперше приймаються на службу в органи місцевого самоврядування (за винятком посад, зазначених в абзаці другому частини першої статті 10 цього Закону).

Тобто, громадяни України, які вперше приймаються на службу в органи місцевого самоврядування (за винятком посад, зазначених в абзаці другому частини першої статті 10 цього Закону), у день прийняття відповідного рішення складають Присягу такого змісту:

"Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити громаді та народові України, неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, сприяти втіленню їх у життя, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, сумлінно виконувати свої посадові обов`язки" (ч.1 ст.11 Закону № 2493-III).

За змістом статті 20 Закону № 2493-III передбачено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України, а також у разі: порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону; порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону); виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону); досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону).

Відтак, порушення Присяги посадовою особою місцевого самоврядування - є окремою та самостійною підставою припинення публічної служби.

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки посадової особи органу місцевого самоврядування закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, посадова особа органу місцевого самоврядування покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв`язку з цим, як порушення Присяги слід розуміти скоєння посадовою особою органу місцевого самоврядування проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на неї обов`язкам, підриває довіру до неї як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органу місцевого самоврядування та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Текст Присяги написаний чітко і зрозуміло, а її зміст за своєю суттю не може містити конкретні посилання на певні закони та їх норми, порушення яких могло б свідчити про порушення Присяги посадовою особою органу місцевого самоврядування при виконанні своїх службових обов`язків. Вона має на меті в загальному порядку публічно зобов`язати публічну особу у своїй повсякденній діяльності керуватися виключно Конституцією та законами України, які, у свою чергу, уже мають більш конкретний зміст та зобов`язують таку особу дотримуватися певних правил, встановлених ними, або утримуватися від певних дій, які ними заборонені.

Присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов`язання державного службовця.

Аналогічний висновок міститься у рішення Конституційного Суду України від 11 березня 2011 року у справі № 2-рп/2011.

Таким чином, порушення Присяги слід розуміти як скоєння службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органу місцевого самоврядування та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

На виконання покладеного на суб`єкта владних повноважень частиною другою статті 77 КАС України обов`язку доказування правомірності прийнятого ним рішення, зокрема, про звільнення особи за конкретною підставою, - має бути доведено обґрунтованість висновків про факт порушення службовцем саме прийнятої Присяги посадової особи місцевого самоврядування, а не порушення службової дисципліни, позаяк не будь-яке порушення посадовою особою органу місцевого самоврядування етичних, правових та службово-дисциплінарних норм поведінки утворює факт порушення Присяги.

Отже, звільнення за порушення Присяги посадової особи місцевого самоврядування може мати місце лише тоді, коли така посадова особа скоїла проступок проти інтересів служби та який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього, як до "носія влади", що, як наслідок, призводить до приниження органу місцевого самоврядування та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення прийнятої ним Присяги, за умов якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

Отже, звільнення за порушення присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду, зокрема, від 19.12.2019 року у справі №1340/5975/18 та від 29.01.2020 року у справі №452/1661/16-а, та враховуються судом у силу частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що оскаржуване рішення не містить посилання на абзац 2 частини 1 статті 20 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", як на підставу припинення повноважень керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Оратівської селищної ради ОСОБА_1 .

Втім, в судовому засіданні представниками відповідача надано пояснення та уточнено, що таке рішення прийнято саме, у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 . Присяги посадової особи місцевого самоврядування.

Важливо зауважити, що припинення служби на підставі абзацу другого частини першої статті 20 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" є крайнім заходом відповідальності, тому неможливість застосування до посадової особи органу місцевого самоврядування інших дисциплінарних стягнень, ніж звільнення, має бути мотивовано. Однак, відповідачем цього не зроблено.

Слід зазначити, що оскаржуване позивачем рішення не містить чіткого формулювання суті та обставин допущеного позивачем дисциплінарного проступку і зводиться фактично до рекомендацій постійної комісії з питань прав людини, законності, депутатської діяльності, етики та регламенту, яка вказала, що ОСОБА_1 не дотримувалась Присяги посадових осіб місцевого самоврядування в частині усвідомлення високої відповідальності та вірного служіння громаді, неухильного дотримання Конституції України та законів України, сприяння втілення їх у життя, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян, сумлінного виконання посадових обов`язків.

В даному випадку відсутнє викладення об`єктивної сторони дисциплінарного проступку, а також обґрунтування обрання виду стягнення.

Загальне посилання у цьому рішенні на норми законодавства та рекомендації постійної комісії з питань прав людини, законності, депутатської діяльності, етики та регламенту, без зазначення конкретних дій позивача, які розцінені як дисциплінарний поступок, не розкриває змісту (об`єктивної сторони) вчиненого дисциплінарного проступку.

При цьому, відсутній будь-який документ, який містить і конкретизацію, в чому саме полягає порушення ОСОБА_1 . Присяги посадової особи місцевого самоврядування в частині усвідомлення високої відповідальності та вірного служіння громаді, неухильного дотримання Конституції України та законів України, сприяння втілення їх у життя, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян, сумлінного виконання посадових обов`язків, крім загальних фраз про те, що позивач таким вчинком підриває авторитет Оратівської селищної ради, репутацію депутатів та органу місцевого самоврядування, з яким посадова особа перебуває у трудових відносинах.

Крім того, варто звернути увагу на тому, що хоча визначення виду дисциплінарного стягнення під час прийняття рішення суб`єктом призначення є його дискреційними повноваженнями, однак Європейський суд з прав людини виробив позицію, згідно з якою за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору.

Таку позицію щодо меж дискреції суб`єкта владних повноважень неодноразово підтримувала Велика Палата Верховного Суду (зокрема у постанові від 14 листопада 2019 року у справі № 9901/619/18 і від 04 лютого 2020 року у справі №П/9901/871/18), а також Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2020 року у справі №2040/7713/18 тощо.

Саме обґрунтоване рішення спрямоване на захист особи від свавілля, тобто орган повинен зазначити причини його прийняття, навести підстави та достатні аргументи для його прийняття.

Разом з тим, як уже зазначалось судом, статтею 20 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" встановлені підстави припинення служби в органах місцевого самоврядування, які можуть бути як загальними, що передбачені Кодексом законів про працю України, так і спеціальними, що визначені Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України, а також у разі: порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону; порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону); виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону); досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону).

Таким чином, вказаний перелік підстав припинення служби в органах місцевого самоврядування, який не є виключним має бути юридичною підставою для прийняття відповідного рішення ради про дострокове припинення повноважень секретаря ради.

Однак, як вказано раніше, у рішенні про припинення повноважень керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету селищної ради не зазначено наявних достатніх підстав або мотивів дострокового припинення повноважень.

Не зазначено жодної передбаченої статтею 20 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" підстави припинення служби в органах місцевого самоврядування, яка б давала можливість прийняти обґрунтоване рішення про дострокове припинення повноважень керуючого справами (секретаря) ради.

На переконання суду, такі дефекти рішення 41 сесії 8 скликання Оратівської селищної ради від 18.05.2023 року №1470 "Про припинення повноважень керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету селищної ради" вводять позивача у правову невизначеність.

В свою чергу, аналізуючи оскаржуване рішення на предмет його обґрунтованості, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, полягає у тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду справи відповідачем зазначених вище принципів при прийнятті рішення дотримано не було.

Наведене дає підстави для висновку, що Оратівська селищна рада, вирішуючи питання про дострокове припинення повноважень керуючого справами (секретаря) ради, діяла необґрунтовано, оскільки приймаючи відповідне рішення не навела достатніх підстав дострокового припинення повноважень секретаря ради, що вказує на його протиправність.

Під час розгляду справи, як представники відповідача, так і свідки, що допитувались за їх клопотанням, вказували на дії ОСОБА_1 при участі в сесії Оратівської селищної ради 04 лютого 2021 року, як такі, що принизили авторитет органу місцевого самоврядування і створили в жителів громади думку про депутатів ради, представників виконавчого комітету, як про непрофесійних службовців та осіб з низькими моральними якостями.

На підтвердження таких доводів представники відповідача надали суду компакт-диск із відео та аудіо записами.

Слід зазначити, що навіть при детальному огляді відео на якому було зафіксовано участь позивача 04.02.2021 року на зібранні при скликанні 4 сесії Оратівської селищної ради 8 скликання, відсутні будь-які дії, які б призводили до приниження авторитету служби в органах місцевого самоврядування, підривали б довіру суспільства до служби в органах місцевого самоврядування.

Так, за дорученням голови Оратівської селищної ради, ОСОБА_1 оголошено прізвище, ім`я та по батькові присутніх депутатів селищної ради, а також тих, хто відсутній на зібранні при скликанні 4 сесії Оратівської селищної ради 8 скликання.

В процесі оголошення відсутніх на зібранні при скликанні 4 сесії Оратівської селищної ради 8 скликання 04.02.2021 року, представники громадськості, що перебували у залі вигукували "ГАНЬБА".

В свою чергу, ОСОБА_1 таких вигуків не допускала.

Аудіо запис щодо розмови позивача із депутатами на 27 сесії Оратівської селищної ради 17.05.2022 року та в приміщенні радіомовлення також не містить обставин, які б вказували на дії ОСОБА_1 , що призводили до приниження авторитету служби в органах місцевого самоврядування чи підривали б довіру суспільства до служби в органах місцевого самоврядування.

Отже, жодними доказами не доведено, що ОСОБА_1 своїми діями принизила авторитет Ортівської селищної ради чи створила в жителів громади негативну думку про депутатів відповідної ради.

Крім того, слід звернути увагу, що події про які зазначено в протоколі засідання постійної комісії Оратівської селищної ради з питань прав людини, законності, депутатської діяльності, етики та регламенту від 17.05.2023 року і стали підставою для дострокового припинення повноважень керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Ортавської селищної ради ОСОБА_1 мали місце у лютому 2021 року та травні 2022 року.

Більше того, допитані в судовому засіданні свідки, на запитання головуючого у справі, не змогли навести та повідомити про події, які б вказували, що позивач у 2023 році не дотримувалась Присяги посадової особи місцевого самоврядування в частині усвідомлення високої відповідальності та вірного служіння громаді, неухильного дотримання Конституції України та законів України, сприяння втілення їх у життя, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян, сумлінного виконання посадових обов`язків чи вчиняла дії, які б призвели до приниження авторитету служби в органах місцевого самоврядування, підривали довіру суспільства до служби в органах місцевого самоврядування.

Стаття 148 Кодексу законів про працю України визначає загальний строк для застосування дисциплінарного стягнення.

Відповідно до вказаної норми дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Таким чином, враховуючи виявлення ймовірного правопорушення (дисциплінарного проступку) Оратівською селищною радою у лютому 2021 року та травні 2022 року, то на день прийняття оскаржуваного рішення сплинув загальний (ст. 148 КЗпП України) строк для застосування дисциплінарного стягнення, що є самостійною підставою для визнання протиправним та скасування рішення 41 сесії 8 скликання Оратівської селищної ради від 18.05.2023 року №1470 "Про припинення повноважень керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету селищної ради".

З приводу тверджень відповідача про те, що вирішення питання про звільнення позивача у межах виниклих у цій справі спірних правовідносин належало до дискреційних повноважень ради, суд враховує правові висновки Верховного Суду у постанові №766/6695/16-а від 02 червня 2020 року де суд касаційної інстанції вказав, що реалізуючи будь-які виключні повноваження суб`єкт влади повинен діяти з неухильним дотриманням всіх норм чинного законодавства, що прямо передбачено як статтею 19 Конституції України, так і статтею 7 спеціального Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Крім того, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, у даному випадку відповідач реалізував надані йому дискреційні повноваження щодо притягнення позивача до відповідальності у формі звільнення.

Також, суд звертає увагу на положеннями частини 1 статті 149 КЗпП України якими передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950 затверджено Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Порядок № 950).

Пунктом 11, 12, 13, 14 вказаного Порядку № 950 передбачено, що особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право: 1) отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; 2) надавати усні або письмові пояснення, робити заяви, подавати документи, необхідні для проведення службового розслідування; 3) звертатися із клопотанням про опитування інших осіб, яким відомі обставини, що досліджуються під час проведення службового розслідування, а також про залучення до матеріалів розслідування додаткових документів, інших матеріальних носіїв інформації стосовно предмета службового розслідування; 4) подавати в письмовій формі зауваження до проведення службового розслідування, дій або бездіяльності осіб, які його проводять; 5) звертатися до суб`єкта призначення або керівника органу в письмовій формі з обґрунтованим клопотанням про виведення із складу комісії з проведення службового розслідування осіб, у яких наявний реальний чи потенційний конфлікт інтересів. Про рішення, прийняте за результатами розгляду клопотання, письмово повідомляється особі, стосовно якої проводиться службове розслідування; 6) користуватися правовою допомогою адвоката або іншого уповноваженого нею представника.

За результатами службового розслідування комісія з проведення службового розслідування складає акт.

У разі наявності обґрунтованих пропозицій про притягнення особи, стосовно якої проведено службове розслідування, до відповідальності комісія з проведення службового розслідування пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законом.

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення комісія з проведення службового розслідування повинна враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку та заподіяну шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу особи, стосовно якої проведено службове розслідування.

Акт службового розслідування на вимогу особи, стосовно якої проведено службове розслідування, повинен розглядатися в її присутності.

Під час ознайомлення з актом службового розслідування особа, стосовно якої проведено службове розслідування, може висловити свої зауваження, які додаються до акта.

За результатами розгляду акта службового розслідування суб`єкт призначення або керівник органу приймає в десятиденний строк з дати його надходження відповідне рішення.

За результатами службового розслідування особа, стосовно якої проведено службове розслідування, може бути притягнута до відповідальності згідно із законом.

Відтак, прийняттю рішення про припинення служби в органах місцевого самоврядування на підставі частини першої статті 20 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", має передувати службове розслідування, у висновку якого повноважна комісія з проведення службового розслідування повинна обґрунтовано встановити обставини вчиненого проступку з покликанням на докази, які їх підтверджують.

Верховний Суд у постанові від 02.06.2020 року у справ №766/6695/16-а дійшов висновку, що передумовою звільнення посадової особи органу місцевого самоврядування за порушення Присяги мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування.

Звільняючи позивача за порушення Присяги, Оратівська селищна рада повинна була вжити всіх передбачених чинним на той час законодавством заходів з метою встановлення всіх обставин конфлікту, його наслідків, а також врахування обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення (конфлікту). Такі обставини суб`єктам владних повноважень при прийнятті рішень про звільнення особи за порушення Присяги належить встановлювати висновком службового розслідування.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові №461/14210/14-а від 17 грудня 2019 року.

Отже, відповідач, застосовуючи щодо позивача вид відповідальності, обов`язково мав вжити усі передбачені чинним законодавством заходи для з`ясування обставин порушення позивачем Присяги посадової особи органу місцевого самоврядування.

Суд зауважує, що суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим. При цьому, притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі звільнення, можливо при наявності вини в діях особи чи бездіяльності, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою правопорушника.

Застосовування дисциплінарного стягнення можливо лише при доведенні вини працівника у вчиненні дисциплінарного проступку.

Проте, при звільненні позивача службове розслідування, проведення якого регламентовано постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950, не призначалося і не проводилося.

Отже, за наведених обґрунтувань і мотивів, враховуючи вище викладені правові висновки Верховного Суду, суд відхиляє твердження представників відповідача, що проведення службового розслідування передбачено як можливість, а не обов`язок.

Таким чином, у спірних правовідносинах, відносно позивача не була дотримана процедура звільнення посадової особи органу місцевого самоврядування, оскільки не отримано від ОСОБА_1 пояснення та не проведено службове розслідування, що також є самостійною підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення.

Подібного висновку дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові №240/7387/19 від 31 жовтня 2023 року.

З огляду на те, що рішення Оратівської селищної ради від 18.05.2023 року №1470 "Про припинення повноважень керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету селищної ради" прийнято не обґрунтовано, інкриміноване діяння належними та допустимими доказами не підтверджено, не дотримано строки притягнення до дисциплінарної відповідальності, не дотримано процедури звільнення, то оскаржуване рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є протиправним та підлягає скасуванню.

Слід звернути увагу, що оскаржуване рішення Оратівської селищної ради від 18.05.2023 року №1470 "Про припинення повноважень керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету селищної ради" прийнято відповідачем в період тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 , у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою.

ОСОБА_1 звільнено з посади (зі служби в органах місцевого самоврядування) в день, який є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності розпорядженням Оратівської селищної ради від 04.07.2023 року №164-ос "Про звільнення з займаної посади керуючого справами виконавчого комітету селищної ради ОСОБА_1 ".

Таке розпорядження прийнято на виконання пункту 2 рішення 41 сесії 8 скликання Оратівської селищної ради від 18.05.2023 року №1470 "Про припинення повноважень керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету селищної ради".

Судом вище наведено мотиви протиправності рішення 41 сесії 8 скликання Оратівської селищної ради від 18.05.2023 року №1470 "Про припинення повноважень керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету селищної ради".

В свою чергу, розпорядження Оратівської селищної ради від 04.07.2023 року №164-ос "Про звільнення з займаної посади керуючого справами виконавчого комітету селищної ради ОСОБА_1 " не оскаржено позивачем в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Тобто, орган, що розглядає трудовий спір, у разі з`ясування того, що звільнення працівника відбулось незаконно, покладається обов`язок поновлення такого працівника на попередній роботі.

У судовому засіданні представник позивача стверджував, що поновлення на посаді повинно відбутись, з дати прийняття оскаржуваного рішення Оратівської селищної ради №1470 від 18.05.2023 року, втім вказаним рішенням лише припинено повноваження керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету селищної ради, а звільнення з посади (зі служби в органах місцевого самоврядування) відбулось на підставі розпорядження Оратівської селищної ради від 04.07.2023 року №164-ос "Про звільнення з займаної посади керуючого справами виконавчого комітету селищної ради ОСОБА_1 ".

Як уже зазначалось судом, розпорядження від 04.07.2023 року №164-ос прийнято на виконання пункту 2 оскаржуваного рішення, яким доручено Оратівському селищному голові Лошак Г.В. видати розпорядження про звільнення ОСОБА_1 в день, який є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності.

Вказане розпорядження має ознаки та характер похідного управлінського акту від оскаржуваного рішення і саме за наслідком його прийняття відбулось фактичне звільнення з посади (зі служби в органах місцевого самоврядування) керуючого справами виконавчого комітету селищної ради ОСОБА_1 .

Отже, саме з 05.07.2023 (наступний робочий день за днем звільнення) позивач може претендувати на поновлення, у разі визнання протиправними рішення 41 сесії 8 скликання Оратівської селищної ради від 18.05.2023 року №1470 "Про припинення повноважень керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету селищної ради" та розпорядження Оратівської селищної ради від 04.07.2023 року №164-ос "Про звільнення з займаної посади керуючого справами виконавчого комітету селищної ради ОСОБА_1 ".

В судовому засіданні представник позивача просив суд вийти за межі позовних вимог, у випадку, якщо це буде необхідним для ефективного захисту порушених прав позивача.

Суд зазначає, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах Лелас проти Хорватії, заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і Тошкуце та інші проти Румунії, заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах Онер`їлдіз проти Туреччини, п. 128, та Беєлер проти Італії, п. 119).

Серед критеріїв /принципів/, які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій, є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень вказаним критеріям для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову, за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.

Оскільки, суд прийшов до переконання, що рішення 41 сесії 8 скликання Оратівської селищної ради від 18.05.2023 року №1470 "Про припинення повноважень керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету селищної ради" прийнято протиправно і його слід скасувати, то з метою забезпечення принципу правової визначеності учасників спірних правовідносин та задля сприяння у ефективному захисті прав позивача, слід вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати розпорядження Оратівської селищної ради від 04.07.2023 року №164-ос "Про звільнення з займаної посади керуючого справами виконавчого комітету селищної ради ОСОБА_1 ", яке було прийнято на виконання рішення Оратівської селищної ради №1470 від 18.05.2023 року.

Одночасно, суд зазначає, що поновити позивача на посаді керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Оратівської селищної ради слід з 05.07.2023 року, оскільки раніше фактичного припинення трудових відносин між Оратівською селищною радою та ОСОБА_1 не відбулось.

На підсилення вказаної позиції, суд звертає увагу на запис №30 у трудовій книжці позивача, відповідно до якого ОСОБА_1 04.07.2023 року звільнена з займаної посади у зв`язку із припиненням повноважень.

Отже, доводи сторони позивача про необхідність поновлення з 19.05.2023 року, суд відхиляє як необґрунтовані, а вимоги щодо поновлення на посаді керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Оратівської селищної ради з цієї дати вважає такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 371 КАС України рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Таким чином, рішення у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Оратівської селищної ради підлягає негайному виконанню.

Щодо вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Статтею 27 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100 визначено, що нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки Оратівської селищної ради №23/05-42 від 17.10.2023 року середньоденна заробітна плата позивача за травень - червень становить 990,00 грн.

Час вимушеного прогулу позивача становить 90 робочих днів, а саме з 05.07.2023 (наступний робочий день за днем звільнення) по 07.11.2023 року включно (день ухвалення судом рішення у справі), а сума, яку належить стягнути з відповідача на користь позивача, як середній заробіток за час вимушеного прогулу, становить 89100 (вісімдесят дев`ять тисяч сто) гривень.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 371 КАС України рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць виконуються негайно.

Таким чином, рішення у частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць, підлягає негайному виконанню.

Щодо позовної вимоги в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн., суд зазначає наступне.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із статтею 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Разом з тим, дослідженню підлягає, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17, згідно яких адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56). Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

У розвиток цих положень, у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (п. 51). У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п. 53). З огляду на характер правовідносин між людиною і державою (в особі органу державної влади чи органу місцевого самоврядування), з метою забезпечення реального та ефективного захисту прав людини, у справах адміністративного судочинства саме на суб`єкта владних повноважень-відповідача покладається тягар спростування факту заподіяння моральної шкоди та доведення неадекватності (нерозумність, несправедливість) її розміру, визначеного позивачем (п. 54).

Застосовуючи ці правові висновки в контексті обставин справи, яка розглядається, суд звертає увагу на відсутність доказів зі сторони позивача, що її негативні емоції досягли рівня страждань або приниження, які є складовим елементом моральної шкоди.

Зважаючи на те, що позивачем не доведено наявності складових елементів для застосування правового механізму відшкодування моральної шкоди, а саме - відсутнє матеріальне підтвердження моральної шкоди, не розкрито її суть в цілому та не доведено її фактичне існування, та те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між стверджуваними душевними та психологічними стражданнями і протиправністю оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з Оратівської селищної ради на користь ОСОБА_1 моральної шкоди.

Подібний правовий висновок щодо спірних правовідносин відшкодування моральної шкоди викладено Верховним Судом у постанові №120/3823/19-а від 24 лютого 2023 року.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено частково судові витрати зі сплати судового збору понесені позивачем у розмірі 1073,60 грн. підлягають відшкодуванню в сумі 536,80 грн. тобто пропорційно розміру задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань Оратівської селищної ради.

Вирішуючи питання про відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача подано до суду: договір про надання правової (правничої) допомоги від 20.05.2023 року, довіку адвокатського об`єднання №11я від 02.11.2023 року про оплату, акт про надання правничої допомоги від 02.11.2023 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АВ №1075685.

Згідно з пунктом 1.3. акту про надання правничої допомоги від 02.11.2023 року, робота, виконана адвокатом оцінюється в 40000,00 грн.

Суд зазначає, що при вирішенні питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд враховує обсяг фактично наданих адвокатом послуг, складність справи, співмірність обсягу цих послуг із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

У той же час, суд дійшов висновку, що розмір понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 40000,00 грн. не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.

З огляду на правову позицію Верховного Суду наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Крім того Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та позицію відповідача про їх неспівмірність, суд приходить до висновку, що співмірним та обґрунтованим є розмір витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 30000,00 грн., що відповідає вимогам об`єктивності та розумності.

При цьому, слід врахувати частковість задоволення позовних вимог позивача та положення частини третьої статті 139 КАС України, відповідно до якої, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 15000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення 41 сесії 8 скликання Оратівської селищної ради від 18.05.2023 року №1470 "Про припинення повноважень керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету селищної ради".

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Оратівської селищної ради від 04.07.2023 року №164-ос "Про звільнення з займаної посади керуючого справами виконавчого комітету селищної ради ОСОБА_1 ".

Поновити ОСОБА_1 на посаді керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Оратівської селищної ради з 05.07.2023 року.

Стягнути з Оратівської селищної ради (вул. Героїв Майдану, 78, смт. Оратів, Вінницька область, 22600 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.07.2023 по 07.11.2023 в сумі 89100 (вісімдесят дев`ять тисяч сто) гривень.

Допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення з 05.07.2023 року ОСОБА_1 на посаді керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Оратівської селищної ради та в частині стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Оратівської селищної ради.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Оратівська селищна рада (вул. Героїв Майдану, 78, смт. Оратів, Вінницька область, 22600, ).

Рішення у повному обсязі складено 17.11.2023 року.

Суддя Свентух Віталій Михайлович