Справа № 357/10634/23
Суддя: Бебешко М. М.
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/357/134/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя - Бебешко М. М. ,

при секретарі - Мартиненко Є. Є.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в приміщенні суду в м. Біла Церква адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

23 серпня 2023 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення, у якому позивач просить суд постанову про адміністративне правопорушення серії БАД № 059502 від 23 серпня 2023 року, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.10 ст. 121 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закритию Стягнути з відповідача на його користь судовий збір в розмірі 547,54 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.08.2023 інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону патрульної поліції в Одеській області ДПП лейтенантом поліції Стукаленко Владиславом Ігоровичем винесено відносно позивача постанову серії БАД№ 059502 в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 10 ст. 121КУпАП. В посстанові не вказано пункт правил дорожнього руху, який позивач порушив. Позивач вважає, що зазначена постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню. Вказує, що інспектором не було зупинено його транспортний засіб та його ствердження стосовно порушення п21.11 ПДР перевезення дітей, зріст яких менше 145 см або тих, що не досягли 12-річного віку, - у транспортних засобах, обладнаних ременями безпеки, без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу є необгрунтованим та безпідставним без наявних будь яких доказів та сформоване лише на суб`єктивній думці. Оскільки діти були зафіксовані відповідно до чинного законодавств та вимог ПДР.

Твердження інспектора, що позивач не виконав вимоги дорожнього знаку є безпідставним, так як знака 5.16 взагалі там не було і він встановлюється на перехресті, та є докази і свідки які можуть підтвердити що там знаходилась особа, яка мала жезл з світо відбиваючими елементами, які використовує поліція, та світо відбиваючу жилетку на одязі і був повернутий до мене правим плечем з опущеними руками в низ, що вказує на рух прямо, та жести регулювальника є головними над дорожніми знаками! Тому ним відповідно до чинного законодавства було виконано вимоги регулювальника, що передбачає закон а саме п 8.3 ПДР "Сигнали регулювальника мають перевагу перед сигналами світлофорів та вимогами дорожніх знаків і є обов`язковими для виконання." Також в постанові зазначена лише ст. 121 ч.10 КУпАП, а за не виконання вимог знаку передбачена відповідальність за ст. 122 ч.1 КУпАП, що не вписане в постанову, тому фабула є хибною.

Також інспектор своїми неправомірними діями затримав не лише позивача понад 3 години 30 хвилин на спеці без води та їжі, а ще двох дорослих одна з яких вагітна, та двох малолітніх дітей, один з яких був хворий з температурою 39 градусів за Цельсієм, та довелося викликати швидку медичну допомогу, без жодного протокол затримання та складання будь яких документів, створюючи на мене тиск, та шукаючи будь які підстави, що б незаконно притягнути мене до відповідальності.

Крім того вказує, що Інспектором було порушено право на захист, оскільки він відмовив позивачу в допомозі фахівця в галузі права; порушено право на перенесення розгляду справи за місцем проживання, що б він міг зібрати і надати докази, що до своєї невинуватості; постанову було винесено в службовому автомобілі що унеможливило подачу будь-яких клопотань та користування своїми правами які надано законом України, чим порушено вимоги ст. 268 КУпАП.

Також позивач стверджує, що постанову винесено «на місці вчинення правопорушення» та відразу після того, як правопорушення, нібито, було вчинено. За таких умов я не мав часу та, відповідно, фізичної можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст..268 КУпАП України, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, тощо.

Винесення постанови безпосередньо на місці вчинення правопорушення (на дорозі), а не за місцезнаходженням відповідного органу, та без надання часу на реалізацію відповідних прав, є порушенням право особи, яка притягається до відповідальності, - прямо визнаний Конституційним Судом України, рішення якого є обов`язковим до виконання на усій території України. Цей висновок не може бути скасовано.

Розгляд справи на дорозі, нібито на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Ухвалою суду від 12 вересня 2023 року після усунення позивачем недоліків позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Запропоновано відповідачу Департаменту патрульної поліції подати до суду матеріали адміністративної справи на підставі яких винесено постанову серії БАД № 059502 від 23.08.2023 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 та належним чином завірену копію оскаржуваної постанови.

21.09.2023 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, в задоволенні якої було відмовлено ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

03.10.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення з проханням відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважають, що викладені твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи з наступного. Відповідно до винесеної постанови, 23.08.2023 о 17 год. 45 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Fiat Tipo», номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: траса м-05 (Київ-Одеса) 452 км, порушив вимоги дорожнього знаку 5.16, здійснив рух по полосі призначеній для спецтранспорту та перевозив дитину з ростом менше ніж 145 см. у транспортному засобі без використання дитячої утримуючої системи, що дає змогу пристебнути дитину, за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією даного транспортного засобу. Позивач вказує, що виконував вимоги жесту регулювальника, тобто особи, яка мала жезл поліцейського та світло відбиваючу жилетку, що суперечить матеріалам відеофіксації, яку позивач додав до позовної заяви, під час дослідження цього доказу можливо встановити, що зупинив позивача військовослужбовець Військової служби правопорядку оскільки місце зупинки блокпост порядок проїзду якого визначений Постановою Кабінету Міністрів України № 1455 від 29 грудня 2021 р. № 1455 «Про затвердження Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» (надалі - Постанова № 1455) та згідно якої блокпост - це посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Позивач здійснював рух по смузі для спец транспорту, тому його було зупинено для перевірки наявності перепустки. Згідно Постанови 1455 перепустка - це виданні комендатурою документ, що надає особам, зокрема тим, що керують транспортним засобами, дозвіл на вхід/вихід (в`їзд/виїзд) на територію/з території, де встановлено особливий режим або інші заходи правового режиму воєнного стану, під час які передбачається наявність такого документа. У позивача така перепустка була відсутня, тому до транспортного засобу позивача підійшов поліцейський для встановлення всіх обставин справи.

Позивач під час розмови з поліцейським поводив себе грубо та не тактовно, в його транспортному засобі був наявний відеореєстратор, а враховуючи військовий стан та часті обстріли країною агресором міста Одеси, що призводить до гибель мирного населення, у посадових осіб ВСП та поліції виникла підозра щодо такої поведінки позивача та на місце зупинки було викликано слідчо-оперативну групу.

Поведінка Позивача під час спілкування з поліцейським унеможливлювала проведення розгляду справи, що проявлялось у відмові останнього пред`явити документ, що посвідчує особу, для проведення розгляду справи. Протиправна поведінка Позивача продовжувалась протягом всього часу перебування останнього на місці зупинки тобто на блокпосту.

Вся подія і спілкування осіб, тобто позивача військовослужбовців та поліцейських фіксувалась на портативний відео реєстратор працівників поліції у встановленому законом порядку, серійний номер 001252, та з метою повного та всебічного встановлення всіх обставин події, яка мала місце 23.08.2023 року до відзиву додається матеріали відеофіксації з портативного відеореєстратора серійний номер якого 001429.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно порушення позивачем ПДР, було розглянуто поліцейським на місці вчинення адміністративного правопорушення. Перед підготовкою розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським було роз`яснено позивачу причину зупинки згідно ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», а саме не виконання вимог дорожнього знаку 5.16 ПДР України. Перед початком розгляду справи поліцейським було виявлено інше правопорушення, а саме порушення п. 21.11 «б» ПДР України, де на задньому сидінні автомобіля Позивача знаходилось двоє його малолітніх дітей вік однієї з них становив 2 роки та жінка яка тримала цю дитину на руках, таким чином наражаючи на небезпеку цю дитину через те що під час перевезення таким чином пасажирів під час ДТП може призвести до смертельних наслідків. Розпочавши розгляд справи про адміністративне правопорушення, поліцейський назвав свою посаду, спеціальне звання та прізвище, та пояснив позивачу підставу зупинки, а також, що він уповноважений на розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачені ч. 10 ст. 121 КУпАП, та його права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Також під час розгляду справи Позивач заявив клопотання про відкладення розгляду справи з метою отримання правової допомоги яке було відхилене у зв`язку з тим що за весь час перебування на блокпосту, а це близько 3 годин, Позивач міг отримати правову допомогу у формі консультації, хоча йому було відомо про розгляд справи але цей розгляд не відбувався належним чином через те, що Позивач не пред`являв документ що посвідчував його особу, а також Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 №5-рп/2015 вказав, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Оцінивши докази у справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши значність вчиненого правопорушення, заслухавши пояснення позивача, поліцейський, керуючись законом та правосвідомістю, заслухавши пояснення позивача, зафіксувавши за допомогою приладу фото- відео фіксації, встановивши вік малолітньої дитини, відсутність крісел, постановив визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн 00 коп. (п`ятсот десять), що в межах санкції даної статті. Після чого позивача було ознайомлено з винесеною Постановою, та повідомлено йому порядок оскарження Постанови, та наслідки її невиконання, передбачені ст.ст. 307, 308 КУпАП.

Враховуючи, що учасники справи будучи належним чином повідомленні про розгляд справи, ухвалою суду від 22.09.2023 в задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, відповідач подав відзив на позовну заяву, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В силу вимог ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

23 серпня 2023 року винесено постанову серії БАД № 059502 якою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 10 ст.121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 510 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 23 серпня 2023 року о 17 год. 45 хв. в Одеській області Біляївському районі, траса М-05 Київ-Одеса 452 км. водій керував автомобілем, порушив вимоги дорожнього знаку 5.16, здійснив рух по смузі, призначеній для руху спецтранспорту та перевозив дитину зростом менше ніж 145 см. у транспортному засобі без використання дитячої утримуючої системи, що дає змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбаченим конструкцією даного транспортного засобу, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 10 ст. 121 КУпАП.

Вказана постанова містить відомості відео ПВР № 001252.

Позивачем до позовної заяви долучено диск, на якому зафіксовано спілкування останнього з працівниками поліції під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України.

Суд дослідив долучений до позовної заяви відеозапис, з якого вбачається, що позивач керував транспортним засобом та був зупинений військовослужбовцем. Оскільки автомобіль рухався по смузі для спецтранспорту позивачу було запропоновано надати спеціальну перепустку та документ, що підтверджує особу. Оскільки перепустки позивач не мав, військовослужбовець запропонував патрульному поліцейському пройти до автомобіля для з`ясування обставин справи.

До відзиву відповідачем було долучено оптичні диски з відеозаписом з нагрудної камери поліцейському з якого встановлено, що до зупиненого автомобіля підійшов поліцейський, назвав свою посаду та прізвище, повідомив позивача про порушення ним вимог правил дорожнього руху, а саме вимоги дорожнього знаку 5.16 рух по смугах, здійснив рух по смузі, призначеній для руху спецтранспорту. Водій повідомив, що він не помітив вказаного знаку, а згодом повідомив, що виконав вимоги регулювальника, який положенням свого тіла вказав рух прямо дозволений. На вимогу інспектора патрульної поліції пред`явити документ, що посвідчує особу водій відмовився. Під час розмови з водієм транспортного засобу поліцейський встановив, що водій перевозив дитину зростом менше ніж 145 см. у транспортному засобі без використання дитячої утримуючої системи, що дає змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки. Дитина знаходилась на руках в іншого пасажира автомобіля. Водій вказав, що дитина зростом 145 см. та не надав дозвіл здійснити вимірювання зросту. Крім того з наданого відеозапису вбачається, що водій здійснював відео зйомку з мобільного телефону та відео реєстратора військового об`єкту, тому інспектор поліції для перевірки особи та встановлення ознак кримінального правопорушення на місце події було викликано слідчо-оперативну групу.

Після встановлення особи водія інспектор патрульної поліції розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення, назвав дату, час, своє повне звання, посаду, прізвище, ім`я та по-батькові, оголосив суть вчиненого правопорушення, роз`яснив права та обов`язки.

Позивач заявив клопотання про перенесення розгляду справи за місцем його проживання чи місцем реєстрації транспортного засобу. Інспектор поліції відхилив заявлене клопотання.

Позивач заявив клопотання про забезпечення інспектором реалізації права на захист, на що інспектором було повідомлено, що водій може викликати свого адвоката.

З наданого відео вбачається, що інспектор патрульної поліції провір розгляд справи про адміністративне правопорушення, після чого в службовому автомобілі заповнив бланк постанови та оголосив та вручив копію позивачу.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1456 «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» уповноважена особа - посадова особа, яка призначається наказом коменданта та якій надано повноваження щодо перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.

Відповідно до п. 10 Порядку № 1456 уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі порушення водієм Правил дорожнього руху.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

В силу ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху;

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ст.121 ч.10 КУпАП порушення правил перевезення дітей, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до п.21.11 б Правил дорожнього руху (в редакції чинній на момент винесення постанови) забороняється перевозити дітей, зріст яких менше 145 см., - у транспортних засобах, обладнаних ременями безпеки, без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу.

Наказом Міністерства внутрішніх справ

України від 06.11.2015 № 1376 затверджено Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

Розділом ІV Інструкції № 1376 визначено порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення згідно якого.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення здійснюють уповноважені посадові особи органів поліції відповідно до статті 222 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення або місцем проживання правопорушника відповідно до статті 276 КУпАП у строки, визначені статтею 277 КУпАП.

У випадках, передбачених частиною першою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.

Справа про адміністративне правопорушення відповідно до частини першої статті 268 КУпАП розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Уповноважені посадові особи органів поліції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до статті 278 КУпАП вирішують такі питання: чи належить до їх компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвокатів.

Уповноважена посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 280 КУпАП зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (додаток 7).

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В силу ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Позивач вважає винесену постану незаконною, оскільки її винесено без складення протоколу про адміністративне правпопорушення на місці зупинки водія, а не за місцезнаходженням відповідного органу та без надання часу на реалізацію відповідних прав.

Згідно ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Щодо тверджень позивача про порушення відповідачем процедури розгляду справи, а саме щодо розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу, суд зазначає наступне.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 у справі № 5-рп/2015, у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першоїстатті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Згідно з вказаним рішенням словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 (далі Інструкція).

Розділом 3 Інструкції визначений порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1 розділу 3 Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2 розділу 3 Інструкції визначено, що постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою і другою статті 121-3, частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином суд критично оцінює доводи позивача про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, оскільки такий порядок розгляду правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП визначено пунктом 2 розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Судом було встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що заявив інспектору поліції відповідне усне клопотання. Однак, інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду в постанові від 18 лютого 2020 в справі № 24/9827/16-а.

Суд вважає порушення права на захист особи істотним порушенням процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, тому постанова про притягнення ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Крім того оскаржувана постанова не містить посилання на порушений водієм пункт правил дорожнього руху, за який останній був притягнений до адміністративної відповідальності, що є суттєвим порушення порядку складання постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України - за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, у тому числі, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже суд вважає, що рішення суб`єкта владних повноважень під час накладення адміністративного стягнення щодо позивача прийнято з порушенням вимог ст. 2 КАС України, що в свою чергу є підставою для його скасування та закриття справи про адміністративне правопорушення, тому позов підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач ОСОБА_2 поніс витрати на сплату судового збору у розмірі 546,46 грн., з урахуванням сервісного збору, згідно квитанції № 4219-5882-3668-0087від 30.08.2023,

Однак, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 543/775/17 зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Частиною 2 пп.5 ст.4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 4 цього Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023 відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» становив 2684 грн.

З позовної заяви позивача вбачається, що предметом розгляду даної справи є правомірність постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ставка судового збору за подачу позову становить 536,80 грн. (2684 грн. х 0,2). Тому вказана сума підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, позивача відносить до судових витрат комісію Банку за сплату судового збору, однак такі витрати не відносяться до судових витрат, оскільки КАС України не передбачає їх відшкодування (правова позиція Верховного суду викладена у постанові від 07.03.2019 у справі №200/10765/18-а).

Керуючись ст.2, 6, 9, 77, 139, 242-246, 250, 255, 262, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії БАД № 059502 від 23 серпня 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.10 ст.121 КУпАП відносно ОСОБА_1 , та закрити провадження в даній адміністративній справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору у розмірі 536,80 грн.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково протягом десяти днів з дня його складення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 . Місце проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції. Місце знаходження: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3. Код .

СуддяМ. М. Бебешко