Справа № 440/9406/22
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 р. Справа № 440/9406/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 (суддя: К.І. Клочко, м. Полтава) по справі № 440/9406/22

за позовом ОСОБА_1

до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури третя особа Кваліфікаційно - дисциплінарна комісія адвокатури Полтавської області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури (далі по тексту - відповідач, ВКДКА), третя особа - Кваліфікаційно - дисциплінарна комісія адвокатури Полтавської області, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати рішення №ІХ-006/2022 від 30 вересня 2022 року Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, яким притягнуто адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльність з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що скаржник (адвокат Маслюк В.В. ) не довів вину позивача. Крім того, вказує, що оскаржене рішення ВКДКА про позбавлення її права на заняття адвокатською діяльність прийнято 30.09.2022 відносно подій, що мали місце 14.07.2021, тобто з пропущенням річного строку притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, встановленого частиною 2 статті 35 Закону України №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та пунктом 13 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність. Також позивач вважає неспівмірним застосований до неї вид дисциплінарного стягнення вчиненому порушенню.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 по справі № 440/9406/22 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Вищої кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури (вул. Борисоглібська, б. 3, поверх 5, м. Київ, ідентифікаційний код 26080214), третя особа - Кваліфікаційно - дисциплінарна комісія адвокатури Полтавської області (м. Полтава, вул. Котляревського, 6, офіс 2, ідентифікаційний код 22543623) про визнання протиправним та скасування рішення задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № ІХ-006/2022 від 30 вересня 2022 року.

Стягнуто з Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 по справі № 440/9406/22 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що спірне рішення є обґрунтованим та вмотивованим, прийнятим у спосіб та в межах наданих повноважень, з дотримання процедури його прийняття, а тому є правомірним.

Зазначає, що ОСОБА_1 допустила грубе одноразове порушення правил адвокатської етики, що підриває авторитет адвокатури. Підставою для такого висновку стало те, що 14.07.2021 адвокат ОСОБА_1 подала до Семенівського районного суду Полтавської області відзив на позов в інтересах ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, суд першої інстанції, перевіряючи рішення ВКДКА на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, порушив принцип невтручання у дискрецію (вільний розсуд) ВКДКА, вийшов за межі перевірки та названих критеріїв та встановив протиправність рішення ВКДКА від 30.09.2022 у зв`язку з притягненням позивача до дисциплінарної відповідальності поза межами строку притягнення, встановленого ч.2 ст.35 Закону України №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначивши на власний розсуд дату відліку такого строку - з 14.07.2021, як дату подання адвокатом у справі №547/379/21 відзиву на позов в інтересах ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що судом не перевірено належним чином доказів та не взято до уваги встановленого самим судом факту закриття лише 29.04.2022 старшим дізнавачем сектору дізнання ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області кримінального провадження від 15.02.2022 стосовно адвоката ОСОБА_1 за ст. 400-1 КК України на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, тобто за фактом завідомо неправдивого повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді. Також, вказує, що станом на дату подання апеляційної скарги ОСОБА_3 у справі №547/379/21 була відповідачем.

Зазначає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання ВКДКА про розгляд справи за участі сторін, в результаті чого ВКДКА була позбавлена можливості реалізувати свій обов`язок щодо доказування правомірності рішення, відповідно до ст. 77 КАС України.

Представник третьої особи, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав зазначив, що у вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

04.10.2023 до Другого апеляційного адміністративного суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова компанія «Полтавазернопродукт» (далі по тексту - ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт») надійшла заява про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

В обґрунтування вказаної заяви ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» зазначило, що притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності було здійснено саме за ініціативи ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт», а тому заявник має бути залучений до розгляду у даній справі в якості третьої особи.

Розглянувши заяву ТОВ «ІПК «Полатвазернопродукт» про вступ у справу в якості третьої особи, вивчивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст. 49 КАС України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

З аналізу наведеної норми слідує, що треті особи залучаються судом лише у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки.

Отже, передумовою залучення до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача або відповідача, є матеріальні правовідносини між стороною та потенційною третьою особою та розгляд судом спору, рішення за яким створює наслідки безпосередньо для цих правовідносин. Зокрема, встановлює факти, які згодом можуть бути використані у спорі між стороною і третьою особою, що бере участь на її стороні.

Сама лише заінтересованість у тому чи іншому результаті судового розгляду не свідчить про наявність правовідносин між позивачем або відповідачем та особою, про залучення якої в якості третьої особи подано клопотання. Така заінтересованість не є підставою для участі у справі.

Так, предметом даного позову є матеріально-правові вимоги позивача до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури щодо скасування рішення про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Підставами для звернення до суду з даним позовом позивач визначає порушення Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури порядку притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що в ході розгляду справи буде надаватися правова оцінка тим спірним правовідносинам, що склалися між ОСОБА_1 , як скаржником, та Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури в частині правомірності винесення спірного рішення.

Таким чином, прийняте рішення по справі не може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт», а тому відсутні об`єктивні підстави для залучення останнього до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Апелянт не навів доводів про те, як рішення суду у цій справі, де суд буде здійснювати оцінку правомірності індивідуального акту, створить наслідки для правовідносин між позивачем та ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт».

Враховуючи викладене, підстави для задоволення заяви представника ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» про залучення його у якості третьої особи до участі у справі № 440/9406/22 відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.03.2022 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області (далі по тексту - КДКА Полтавської області) надійшла скарга представника ТОВ "ІПК "Полтавазернопродукт" Маслюка Віктора Володимировича стосовно адвоката ОСОБА_1 ..

Рішенням КДКА Полтавської області від 25.05.2022 адвоката ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до неї дисциплінарне стягнення у виді попередження.

24.06.2022 ТОВ "ІПК "Полтавазернопродукт" через свого представника Маслюка Віктора Володимировича звернулося до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (далі - ВКДКА) зі скаргою на рішення КДКА Полтавської області від 25.05.2022.

Рішенням ВКДКА від 30.09.2022 скаргу Маслюка Віктора Володимировича задоволено, рішення дисциплінарної палати КДКА Полтавської області від 25.05.2022 скасовано. Ухвалено нове рішення про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України.

Не погоджуючись із рішенням ВКДКА, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури рішення № ІХ-006/2022 від 30 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї дисциплінарного стягнення у виді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України ухвалено поза межами строку притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, визначеного частиною 2 статті 35 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та пунктом 13 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, що свідчить про його протиправність та є підставою для скасування останнього.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначені Законом України від 05.07.2012 №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі по тексту - Закон № 5076-VI).

Частинами першою, третьою статті 2 Закону № 5076-VI передбачено, що адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 4 вказаного Закону, адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.

За змістом статті 21 Закону №5076-VI, під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний, зокрема, дотримуватись присяги адвоката України та правил адвокатської етики, виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.

Відповідно до частин першої, другої статті 33 Закону №5076-VI, адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом. Дисциплінарне провадження - це процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

При цьому, відповідно до частин першої та другої статті 34 Закону №5076-VI, підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Дисциплінарним проступком адвоката є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; 6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.

Положення статті 36 вказаного Закону визначає, що право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

Приписами статті 37 Закону №5076-VI установлено, що дисциплінарне провадження складається з таких стадій: 1) проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката; 2) порушення дисциплінарної справи; 3) розгляд дисциплінарної справи; 4) прийняття рішення у дисциплінарній справі.

Згідно з частиною першою статті 38 Закону №5076-VI, заява (скарга) щодо поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, реєструється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури та не пізніше трьох днів з дня її надходження передається до дисциплінарної палати.

У відповідності до частини другої статті 38 Закону №5076-VI, член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за дорученням голови палати проводить перевірку відомостей, викладених у заяві (скарзі), та звертається до адвоката для отримання письмового пояснення по суті порушених питань.

Під час проведення перевірки член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право опитувати осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань, фізичних осіб необхідну для проведення перевірки інформацію, крім інформації з обмеженим доступом.

За результатами перевірки відомостей членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури складається довідка, яка має містити викладення обставин, виявлених під час перевірки, висновки та пропозиції щодо наявності підстав для порушення дисциплінарної справи.

Частиною першою статті 39 Закону №5076-VI передбачено, що за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката.

За змістом статті 40 Закону №5076-VI, дисциплінарна справа стосовно адвоката розглядається дисциплінарною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури протягом тридцяти днів з дня її порушення. Розгляд дисциплінарної справи здійснюється на засадах змагальності. Під час розгляду справи дисциплінарна палата заслуховує повідомлення члена дисциплінарної палати, який проводив перевірку, про результати перевірки, пояснення адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, та пояснення інших заінтересованих осіб.

Частиною першою статті 41 Закону №5076-VI передбачено, що за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу.

Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення ураховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

Відповідно до частини першої статті 52 Закону №5076-VI, Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури є колегіальним органом, завданням якого є розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури.

Згідно з частинами першою та третьою статті 50 Закону №5076-VI, кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури утворюється, зокрема, з метою вирішення питань щодо дисциплінарної відповідальності адвокатів; кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури діє у складі кваліфікаційної та дисциплінарної палат. Кваліфікаційна палата утворюється у складі не більше дев`яти членів, дисциплінарна - не більше одинадцяти членів палати.

Відповідно до пункту третього частини п`ятої ст. 50 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», до повноважень кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури належать, зокрема, прийняття рішень про зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно з частиною четвертою статті 52 Закону №5076-VI, Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури: 1) розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури; 2) узагальнює дисциплінарну практику кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури; 3) виконує інші функції відповідно до цього Закону.

Частиною п`ятою статті 52 Закону №5076-VI передбачено, що Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право: 1) залишити скаргу без задоволення, а рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без змін; 2) змінити рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури; 3) скасувати рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та ухвалити нове рішення; 4) направити справу для нового розгляду до відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та зобов`язати кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури вчинити певні дії.

Відповідно до частини сьомої статті 52 Закону №5076-VI, рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури може бути оскаржено до суду протягом тридцяти днів з дня його прийняття.

Верховний Суд неодноразово викладав висновок щодо меж оцінки рішень кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури, прийнятих за наслідками розгляду скарг щодо адвокатів. Так, у постановах Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі 810/1972/17, від 24 червня 2020 року у справі №813/2639/18, від 14 грудня 2020 року у справі №821/1030/17, від 10 червня 2021 року у справі №826/15590/15 було сформовано правову позицію, відповідно до якої адвокатура в Україні - це недержавний самоврядний інститут, який самостійно вирішує питання своєї організації та діяльності. Вирішення питань, що стосуються дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні, законом віднесено до виключної компетенції адвокатського самоврядування в особі відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Водночас, правомочність відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії на власний розсуд за наслідками оцінки обставин і фактів прийняти рішення за правовою природою є дискреційним повноваженням, під яким розуміється можливість суб`єкта владних повноважень самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох юридично допустимих варіантів управлінського рішення.

Проте, суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленими частиною другою статті 2 КАС України критеріям, а саме, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Таким чином, правову оцінку рішенню органів адвокатського самоврядування в питанні притягнення адвокатів до дисциплінарної відповідальності суди мають надавати виключно у контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану КДКА/ВКДКА юридичну оцінку доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката на предмет їхньої достатності/недостатності.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 826/14291/17.

Водночас, вчинення дискреції суб`єктом владних повноважень обмежується принципом законності (частина друга статті 19 Конституції України) та принципом верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України), а також запровадженими процедурами. Дискреція, яка реалізується суб`єктами владних повноважень у публічних інтересах відповідно до статті 3 Конституції України, є найкращим способом її здійснення стосовно особи.

Стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (п.111 рішення від 31 липня 2007 року у справі «Druzstevni zalozna Pria and Others v. the Czech Republic», п.153-157, 159 рішення від 21 липня 2011 року у справі «Sigma Radio Television Ltd v. Cyprus»).

Як указано в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №826/16495/17, потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватися дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними.

Дискреційне повноваження щодо встановлення наявності чи відсутності складу дисциплінарного проступку, підстав для прийняття відповідного рішення КДКА у дисциплінарній справі відносно позивача, не означає, що орган, який ухвалює рішення в межах дискреції, не покладає на нього обов`язок дотримуватися власних процедур, встановлених ним самим.

Так, у постанові Верховного Суду від 25 липня 2019 року у справі №826/13000/18 зазначено, що правова процедура («fair procedure» - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Установлена правова процедура є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Водночас, вказана доктрина стосується усіх суб`єктів владних повноважень, в тому числі і КДКА, яка є стороною у правовідносинах з особою - адвокатом, має публічно-правовий характер, діяльність якого у сфері дисциплінарного провадження чітко регламентується Законом та іншими нормативними актами.

Такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 17.09.2020 у справі № 1740/2484/18.

Як встановлено судом з матеріалів справи, 14.07.2021 адвокат ОСОБА_1 подала до Семенівського районного суду Полтавської області відзив на позов в інтересах ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто подія, що стала підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, мала місце 14.07.2021, тоді як оскаржене рішення № ІХ-006/2022 прийнято Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури лише 30.09.2022.

Водночас, за приписами частини 2 статті 35 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також пункту 13 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України № 120 від 30.08.2014, адвокат може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності протягом року з дня вчинення дисциплінарного проступку.

Колегія суддів зазначає, що подія, що слугувала підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідачем, вичерпала свою дію фактом подання відзиву на позов в інтересах ОСОБА_3 .. Доказів участі адвоката ОСОБА_1 у справі №547/379/21 після подання зазначеного вище відзиву матеріали справи не містять та відповідачем таких не надано.

Враховуючи те, що Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури рішення № ІХ-006/2022 від 30 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї дисциплінарного стягнення у виді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України ухвалено поза межами строку притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, визначеного частиною 2 статті 35 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та пунктом 13 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, доводи відповідача про те, що, станом на дату подання апеляційної скарги (25.04.2023), ОСОБА_3 у справі №547/379/21 була відповідачем, колегія суддів вважає відхиляє, оскільки, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 20.05.2021 у справі №547/379/21 було відмовлено у відкритті провадження у даній справі до відповідача ОСОБА_3 , а тому остання не могла бути відповідачем у справі №547/379/21 на момент подання апеляційної скарги.

Доводи відповідача про те, що судом не враховано факт закриття лише 29.04.2022 старшим дізнавачем сектору дізнання ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області кримінального провадження від 15.02.2022 стосовно адвоката ОСОБА_1 за ст. 400-1 КК України на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, тобто за фактом завідомо неправдивого повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, колегія суддів також відхиляє, оскільки вказане не впливає на сплив річного строку притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, встановленого частиною 2 статті 35 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та пунктом 13 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката. Крім того, слід зазначити, що вказане не слугувало підставою притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та не вплинуло на висновки відповідача щодо притягнення ОСОБА_1 до такої.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апелянта про процесуальні порушення під час розгляду справи судом першої інстанції, які полягали у розгляді справи у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, колегія суддів вважає необґрунтованими, з наступних підстав.

Згідно з частинами другою-четвертою статті 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує:

1) значення справи для сторін;

2) обраний позивачем спосіб захисту;

3) категорію та складність справи;

4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо;

5) кількість сторін та інших учасників справи;

6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес;

7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини першої статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частинами п`ятою, шостою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Разом з тим, відповідач не навів об`єктивних причин, що зумовлюють необхідність проведення судового засідання та обставин, що об`єктивно перешкоджали розглянути цю справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у ній письмових доказів.

Колегія суддів зазначає, що дана справа не підпадає під обмеження, встановлені для розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, а, отже, суд першої інстанції не порушив норми процесуального законодавства, здійснивши розгляд справи саме за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Ухвалюючи судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 по справі № 440/9406/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова