Справа № 383/1594/23
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 383/1594/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградській області від 17.10.2023р. в адміністративній справі №383/1594/23
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Поліцейського СРПП ВП №3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Кучеренка Дмитра Олександровича Відділення поліції №3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП Кіровоградській області Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі та закриття справи про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

06.10.2023р. ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пономарьов О.В., звернувся до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом до поліцейського СРПП ВП №3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Кучеренка Д.О., Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі та закриття справи про адміністративне правопорушення /а.с. 2-9/.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06.10.2023р. у справі №383/1594/23 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду, відкрито провадження, залучено до участі у справі в якості співвідповідача Відділення поліції №3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП Кіровоградській області та Головне Управління Національної поліції в Кіровоградській області та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику ) сторін /а.с. 22-24/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що 29.09.2023р. дізнався від працівника виконавчої служби про те, що на виконанні у Бобринецькому РВ ДВС ПСМГ МЮ (м. Одеса) знаходиться постанова №БАД №166371 від 27.06.2023р. щодо стягнення з нього штрафу за порушення правил ПДР, того ж дня ним було подано заяву до Бобринецького РВ ДВС ПСМУ МЮ (м. Дніпро) про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, з яких вбачається, що 10.08.2023р. державним виконавцем Бобринецького РВ ДВС ПСМУ МЮ (м. Одеса) Ткаченком Д.В. прийнято постанову від 10.08.2023р. про відкриття виконавчого провадження ВП №72497818 за виконавчим документом - постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №166371 від 27.06.2023р. та ним отримано копію оскаржуваної постанови складеної працівниками поліції, з якої вбачається, що 27.06.2023р.в місті Бобринець по вул. Базарна водій під час руху на мотоциклі не мав мотошолома, чим порушив пп.«г» п.23 ПДР України, перед поворотом не подав сигнал світловим покажчиком повороту, чим порушив пп.«б`б п.9.2 ПДР України, здійснював рух по тротуару, чим порушив п.11.13 ПДР України, після зупинки на вимогу поліцейського не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив пп. «б» п.9.9 ПДР України та відповідачем було 27.06.2023р. складено постанову серії БАД №166371, якою його за вчинене правопорушення було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч.1,2 ст.122, ст.125 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510грн., але позивач вважає, цю постанову необґрунтованою та безпідставною з огляду на те, що відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а також не було надано доказів на підтвердження наявності складу адміністративного порушення в діях позивача, у зв`язку з чим позивач вважає, що постанова відповідача серії БАД №166371від 27.06.2023р. не відповідає вимогам закону, просив суд скасувати постанову серії БАД №166371 від 27.06.2023р., якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності та провадження у справі закрити.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17.10.2023р. у справі №383/1594/23 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю (суддя Адаменко І.М.) /а.с. 44-52/.

Адвокат Пономарьов О.В., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, 20.10.2023р. за допомогою системи «Електронний суд» подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу /а.с. 57-60/, яку зареєстровано судом апеляційної інстанції 23.10.2023р.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.10.2023р. з метою забезпечення апеляційного розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пономарьов О.В., на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17.10.2023р. у справі №383/1594/23 з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи /а.с. 65/, які надійшли до суду апеляційної інстанції 31.10.2023р. /а.с. 70/.

У апеляційній скарзі /а.с. 57-60/, посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з`ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 17.10.2023р. та постановити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 02.11.2023р. у справі №383/1594/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пономарьов О.В., на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17.10.2023р. у справі №383/1594/23 /а.с. 74/, і розгляд справи в порядку письмового провадження призначено 14.11.2023р. /а.с. 75/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб було повідомлено учасників справи / а.с. 77,78,79/.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Під час розгляду даної справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що 27.06.2023р. поліцейським СРПП ВП №3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Кучеренко Д.О., було складено постанову серії БАД №166371 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі /а.с. 10/, відповідно до якої 27.06.2023р. 23:15 годин в м. Бобринець, вул. Базарна, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Suzuki GSX 600R держномер НОМЕР_1 , під час руху на мотоциклі не мав мотошолома, чим порушив п.2.3 «г» Правил дорожнього руху (далі ПДР України), перед поворотом не подав сигнал світовим показником повороту, чим порушив п.9.2 «б» ПДР України, здійснював рух по тротуару, чим порушив п.11.13 ПДР України та був зупинений працівниками поліції і при зупинці ТЗ не ввімкнув аварійну, чим порушив п.9.9 «б» ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена за ч. 5 ст. 121, ч.1,2 ст.122, ст.125 КУпАП, та за вчинення цього правопорушення цією постановою відповідача до ОСОБА_1 позивача у справі, застосовано штраф у розмірі 510грн., і саме ця постанова відповідача є предметом оскарження у даній справі.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Законів України «Про національну поліцію», «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, а також нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Статтями 8, 18, 23 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що на поліцію покладено завдання регулювати дорожній рух та здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху України та його учасниками, при цьому поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, законами України та іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Частиною 1 ст. 35 вищевказаного Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Відповідно до пп. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пп. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Підпункт 2.4 зазначених Правил встановлює, що на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пп. 2.1.

Отже аналіз вищенаведених норм чинного законодавства, яке регулює правовідносини, що виникли між сторонами у справі, дає можливість зробити висновок про те, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, серед іншого, у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху, при цьому поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, а водій, що на вимогу працівника поліції повинен зупинитися з дотриманням вимог Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пп. 2.1. Правил.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність; адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків ( стаття 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

А відповідно до ст. 11 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Аналіз наведених норм чинного законодавства, яке регулює відносини, що виникли між сторонами у даній справі, зокрема положень ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», якою встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України, та виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про державний рух, яким серед інших відповідно до ст. 52, 53 цього ж закону є Національна поліція України, ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», якою на поліцію покладено завдання регулювати дорожній рух та здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху України та його учасниками, з урахуванням фактичних обставин справи, які були встановлені під час розгляду справи, дозволяє колегії суддів зробити висновок про те, що відповідач у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, 29.10.2021р. прийняв законну постанову у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України в межах санкції ст. 122 КУпАП України.

При цьому колегія суддів, з урахуванням положень ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права, вважає за необхідне зазначити, що Європейським судом з прав людини, у рішенні, яке ним було ухвалено 29.06.2007р. у складі Великої палати у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», встановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди, і ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Стосовно правомірності прийнятої відповідачем постанови у справі про адміністративне правопорушення по суті, колегія суддів вважає необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ч.5 ст.121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Згідно до 1,2 ст.122 КУпАП, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення. у справах про протиправність таких рішень, покладено саме на суб`єкт владних повноважень.

Відповідачем, на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення, під час розгляду справи судом першої інстанції було надано відеозапис обставин, які зафіксоване відео реєстратором з автомобіля і про що зазначено було у постанові відповідача з якого вбачається, що 26.07.2023р. під час керування ТЗ Suzuki GSX 600R держномер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 під час руху на мотоциклі не мав мотошолома, при здійсненні повороту не було ввімкнуто покажчик повороту та рухався на ТЗ по тротуару, також вбачається що позивачем при зупинці не було увімкнуто аварійну світлову сигналізацію, що є порушенням п.п. «г» п.2.3, п.п. «б» п.9.2, п.п. «б» б п.9.9 п.11.13 ПДР України, за яке передбачено ч.5 ст.121,ч.2 ст.122, ч.1 ст.122 та ст.125КУпАП,, за вчинення яких накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510грн., зазначений відеозапис є належним та допустимим доказом з огляду на те, що у постанові про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №166371 від 27.06.2023р. /а.с. 10/, яка є предметом оскарження у цій справі, зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис ( у разі , якщо такий запис здійснювався), що дає можливість використання цього відеозапису у якості належного доказу вчинення позивачем у справі 27.06.2023р. правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.5 ст.121,ч.2 ст.122, ч.1 ст.122 та ст.125КУпАП та правомірності прийняття працівником поліції оскаржуваної постанови.

Таким чином, дані відеозапису, здійснені відеореєстратором встановленим на службовому автомобілі відповідача є отриманими у встановленому законом порядку доказами скоєного позивачем правопорушення та підтверджують позивачем порушення ПДР України.

Зазначені докази, колегія суддів вважає належними та допустимими.

Позивач не надав суду будь-яких доказів, які б спростовували дані, наведені в постанові по справі про адміністративне правопорушення, не навів обґрунтованих підстав, за яких вказана постанова в справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню.

Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 121, 122, 125 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Отже, з огляду на вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом, та норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у даній справі, колегія суддів вважає, що відповідач у справі під час прийняття постанови серії БАД №166371 від 27.06.2023р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення, яке передбачене за ч. 5 ст. 121, ч.1,2 ст.122, ст.125 КУпАП, і яка є предметом оскарження у даній справі, діяв в межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством України, що свідчить про відсутність підстав для скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень, і суд першої інстанції постановив у даній справі правильне рішення про відсутність підстав для задоволення позову через його необґрунтованість та безпідставність.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, та постановив обґрунтоване рішення про залишення без задоволення заявлених ним позовних вимог, і оскільки під час апеляційного розгляду даної справи будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, не було встановлено, рішення суду першої інстанції від 17.10.2023р. у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки ним доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пономарьов Олег Валентинович - залишити без задоволення.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17.10.2023р. у справі №383/1594/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст. 329,331 КАС України.

Повний текст виготовлено та підписано 15.11.2023р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова