Справа № 515/820/23
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 515/820/23

Головуючий в 1 інстанції: Зубов О.С.

Дата і місце ухвалення 07.09.2023 р.,

м. Татарбунари

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді доповідача Шеметенко Л.П.
судді Градовського Ю.М.
судді Турецької І.О.
за участю секретаря Худика С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 07 вересня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Поліцейський відділення поліції №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Гнезділов Петро Іванович про скасування постанови про накладення адміністративного правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - поліцейський відділення поліції №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Гнезділов П.І., в якому просила скасувати постанову серії ЕГА №1063959 від 22 травня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі 850 грн. та закрити провадження у справі.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 07 вересня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт зазначає, що проаналізувавши події, які склались 22.05.2023 р. та покази свідків, працівники +поліції дійшли обґрунтованого висновку, що виклик швидкої допомоги є хибним, оскільки тілесних ушкоджень у ОСОБА_1 не виявлено.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 травня 2023 року о 14:38 до ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області зі служби 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що 22 травня 2023 року о 14:35 за адресою: АДРЕСА_1 вчинено домашнє насильство батьком, просить викликати швидку; передано до служби 103, дисп-28, про що свідчить витяг про реєстрацію повідомлення (а.с.62).

Цього ж дня о 15:39 до ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області зі служби 102 від фельдшера швидкої медичної допомоги "ППБ Приморське" Марчука Є.П. надійшла заява про те, що повідомлення про побиття 22 травня 2023 року о 15:38 за адресою: АДРЕСА_1 є хибним викликом (а.с.63).

22 травня 2023 року працівниками поліції складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №106959, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850 грн. за здійснення нею 22 травня 2023 року о 15:12 завідомо неправдивого виклику швидкої допомоги до місця свого мешкання; дане правопорушення зафіксоване на грудну бодікамеру №00017 (а.с.6).

Як вбачається з копії супровідного листка №935 та талону до вказаного супровідного листка (а.с.8), 22 травня 2023 року ОСОБА_1 було доставлено до хірургічного відділення КНП «Татарбунарська багатопрофільна лікарня» з діагнозом: забій м`яких тканин голови, стегон, де остання згідно з копією виписки з історії хвороби №1624/493 перебувала на лікуванні до 26 травня 2023 року (а.с.10), поступила із скаргами на нудоту, головокружіння, загальну слабкість, головний біль з посиланням на побиття 22 травня 2023 року, стан погіршився 23 травня 2023 року, викликана ШМД, доставлена у приймальне відділення. При огляді голови видимих пошкоджень не виявлено, при огляді стегон наявні поодинокі гематоми близько 2 см у обох стегнах.

Згідно з копією акту судово-медичного дослідження (обстеження) від 23 травня 2023 року, проведеного лікарем судово-медичним експертом Південного міжрайонного відділення судової-медичної експертизи ОСОБА_2 , на підставі заяви ОСОБА_1 , у останньої виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців задньої поверхні середньої третини правового стегна, внутрішньої поверхні середньої третини правого стегна, задньої поверхні нижньої третини лівого стегна, внутрішньої поверхні нижньої третини лівого стегна, які могли бути спричиненні 22 травня 2023 року. Вказані ушкодження як у сукупності, так і поодинці, не були небезпечними для життя, мали скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів, і за цим критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с.9).

Також, під час розгляду справи в суді першої інстанції, допитаний у судовому засідання в якості свідка фельдшер швидкої медичної допомоги «ППБ Приморське» ОСОБА_3 суду пояснив, що 22 травня 2023 року ним було здійснено виїзд за місцем проживання ОСОБА_1 , згідно з викликом поліції за надходження повідомлення про побиття останньої. По приїзді лікар швидкої медичної допомоги, який оглянув ОСОБА_1 , повідомив, що тілесних ушкоджень не виявлено, виклик є хибним.

Судово-медичний експерт Південного міжрайонного відділення судової-медичної експертизи ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що дійсно ним по заяві ОСОБА_1 23 травня 2023 року було проведено судово-медичне дослідження тілесних ушкоджень, нанесених ОСОБА_1 . Видимих тілесних ушкоджень голови не було виявлено. Однак нанесення округлим предметом середнім ударом по волосяному покрову голови могло не завдати зовнішніх ушкоджень (синців, садна).

Не погоджуючись з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №106959, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, вирішуючи справу та задовольняючи позов дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам норм процесуального та матеріального права, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч.1ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Винність діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст.9 КУпАП.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, стаття 127-3, частини перша і друга статті 127-4, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

В свою чергу, ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Стаття 277 КУпАП передбачено строки розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для справи.

Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Під час розгляду справи, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності за правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.183 КУпАП, а саме за неправдивий виклик швидкої допомоги.

Згідно вимог ст.183 КУпАП завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Слід зазначити, що сама постанова про адміністративне правопорушення не може оцінюватися судом в розумінні ст.73 КАС України в якості належних і допустимих доказів, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.183 КУпАП, оскільки таке правопорушення заперечується позивачем.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку слід встановити наявність ознак винності діяння вчинених позивачем, що є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст.9 КУпАП.

Так, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежна охорона, поліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з письмових пояснень позивача, 22 травня 2023 року у період часу з 14:00 до 15:00 за адресою АДРЕСА_1 , де проживає позивач та її батько, на побутовому ґрунті між ними виникла сварка, внаслідок якої останній наніс їй удари в область голови та ногами в область стегна, чим спричинив тілесні ушкодження в результаті чого її стан здоров`я погіршився.

Суд встановив, що з цього приводу позивач зателефонувала на лінію 102 та через деякий час за адресою її проживання приїхала бригада швидкої медичної допомоги, а після чого під`їхали працівники поліції, яким ОСОБА_1 написала відносно свого батька заяву про вчинення стосовно неї протиправних дій.

В свою чергу, апелянт зазначає, що Національна поліція здійснює охорону виключно реальних прав і свобод громадян, за умови реальних посягань на них, а не будь-яких прав, у тому числі і уявних, у зв`язку з чим апелянт вважає виклик швидкої допомоги громадянкою ОСОБА_1 завідомо неправдивим, оскільки матеріали справи, а саме показання свідків свідчать про те, що позивач жодних тілесних ушкоджень не отримувала.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 наполягає на тому, що швидку допомогу вона не викликала, а телефонувала у поліцію за номером 102 для повідомлення про те, що відносно неї вчиняються протиправні дії її батьком, а саме побиття.

В матеріалах справи наявний аудіо-запис телефонної розмови позивача з оператором на лінії 102. Прослухавши зазначений ауді-запис апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 зателефонувала на лінію 102 та повідомила, що її побив батько, на запитання працівника поліції: «Чи потрібна Вам медична допомога?», позивач повідомила: «Не потрібна…….. потрібна, я знаю, що Ви зараз скажете, що скору треба визвать, я і сама знаю, такі вопроси задавать», з чого колегія суддів дійшла висновку, що позивач швидку допомогу не викликала, а викликала поліцію, оскільки її побив батько. В свою чергу, швидка допомога була викликана саме оператором поліції.

Доводи апелянта про те, що ніякі насильницькі дії з боку батька ОСОБА_1 не вчинялись, колегія суддів приймає, однак звертає увагу, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності саме за завідомо неправдивий виклик швидкої допомоги, проте матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 швидку допомогу не викликала.

При цьому, стаття 183 КУпАП передбачає можливість притягнення до адміністративної відповідальності особи за завідомо неправдивий виклик поліції, проте відповідачем було притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності саме за виклик швидкої допомоги.

Також, на арк. спр. 63 наявна реєстрація чергового інспектора поліції від 22.05.2023 р., згідно якої 22.05.2023 р. о 15:39 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 22.05.2023 р. о 15:38 за адресою АДРЕСА_1 , заявник говорить, що їм надійшло повідомлення про побиття та це виявився хибний виклик. Працівники поліції працюють на місці та складають відповідні матеріали, щодо особи, яка зробила завідомо неправдивий виклик поліції та ШМД.

При цьому, в суді першої інстанції був допитаний в якості свідка ОСОБА_3 , який повідомив суд, що швидку допомогу викликав диспетчер поліції, а не Котляренко, по правилам, якщо на 102 надходить повідомлення про побиття, диспетчер поліції сам дзвонить на 103, що підтверджується протоколом судового засідання від 07.09.2023 р. (а.с.125-126).

Таким чином, колегія суддів наголошує, що матеріалами справи спростовано доводи апелянта про те, що позивач викликала швидку допомогу, так як швидку допомогу було викликано саме черговим інспектором, який зобов`язаний викликати швидку у разі надходження на лінію 102 повідомлення про побиття.

При цьому, матеріалами справи встановлено, що згідно довідки КНП «Татарбунарська багатопрофільна лікарня» ТМР та рапорту чергового поліції ОСОБА_4 , 23.05.2023 р. о 00:45 год ОСОБА_1 було доставлено в приймальне відділення з підозрою на струс головного мозку, через побиття її батьком 22.05.2023 р. (а.с.77-78).

З виписки КНП «Татарбунарська багатопрофільна лікарня» ТМР №1624/493 встановлено, що позивач 23.05.023 р. поступила в хірургічне відділення зі скаргами на нудоту, головокружіння. Загальну слабкість, головний біль. Захворіла гостро, коли вдома побита особою 22.05.2023 р. Стан погіршився 23.05.2023 р. визвано ШМД, доставлена в приймальне відділення. Діагнозом забій м`яких тканин голови, стегон.

Отже, встановлені судом обставини доводять відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за невиправданий виклик швидкої допомоги, відповідальність за яке передбачена ст.183 КУпАП, оскільки позивач швидку допомогу не викликала, а викликала поліцію через побиття її батьком, що додатково підтверджується медичними документами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно із ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В порушення зазначених вимог закону, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченогост.183 КУпАП, що не відповідає вимогамст.251 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є тільки сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, однак суд зазначає, що зазначена постанова, яка є саме предметом спору між сторонами, не може розглядатися, як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до положень ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

В даному випадку відповідачем відповідно до вимог ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, яка і є предметом судового розгляду.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст. 286 КАС України.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки у справі немає доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, то склад цього правопорушення відсутній.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 07 вересня 2023 року -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 16.11.2023 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: І.О. Турецька