Справа № 420/17470/23
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/17470/23

Головуючий в І інстанції: Левчук О.А.

Дата та місце ухвалення рішення: 15.09.2023 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

суддя-доповідач Шеметенко Л.П.

судді Градовський Ю.М.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі Відповідач -1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі Відповідач -2), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23 травня 2023 року № 72;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Херсонській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з дати подання заяви, а саме з 18 травня 2023 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23 травня 2023 року № 72.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву про перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком ОСОБА_2 від 18.05.2023 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт зазначив, що суд першої інстанції, зобов`язуючи Головне управління повторно розглянути заяву про перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком позивача від 18.05.2023 року, посилався на ст. 13 Закону №1788-XII, яка, на думку апелянта, є недіючою при призначенні пенсії на пільгових умовах.

Так скаржник зазначає, що при визначенні права позивачки на пенсію за віком на пільгових умовах підлягають застосуванню положення п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній до внесення змін Законом №213-VIII, зазначивши, що пунктом 16 Розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються лише в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

На думку апелянта, положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мають пріоритет над положеннями інших законів України, які регулюють подібні правовідносини. Отже, призначення пенсії позивачу на підставі п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» можливе по досягненню нею 55 років за наявності 25 років страхового стажу, у тому числі на відповідних роботах не менше 10 років.

Крім того, апелянт вказує, що рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 впливає на право призначення пенсії на пільгових умовах, яке виникло до 11.10.2017 року, тобто, досягти віку, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» для призначення пільгової пенсії з урахуванням рішення Конституційного Суду України особі необхідно було до 11.10.2017 року.

Також, апелянт заначив, що суд першої інстанції не дослідив той факт, що суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області.

18 травня 2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Після реєстрації, заява позивача, відповідно до принципу екстериторіальності, була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Так, рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 23.05.2023 року №72 позивачці відмовлено у призначенні пенсії.

У вказаному рішенні пенсійний орган зазначив, що відповідно п.2 ч.2 ст. 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

Також, пенсійний орган вказав, що на дату звернення позивачки із заявою про призначення пенсії, її страховий стаж становить 29 років 08 місяців 24 дні, в тому числі за Списком №2 - 20 років 07 місяців 11 днів, вік на дату звернення 50 років.

Враховуючи, що у ОСОБА_1 відсутній необхідний пенсійний вік 55 років, ГУ ПФУ в Донецькій області прийнято рішення про відмову у переведенні позивачки з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону №1058.

Не погоджуючись із зазначеними діями відповідача-2 та вважаючи їх протиправними, позивач звернулась до адміністративного суду.

Суд першої інстанції, вирішуючи справу та частково задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням рішення від 23.01.2020 року № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах.

Разом з тим, при вирішенні справи, суд першої інстанції брав до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 листопада 2021 року по справі № 360/3611/20 в яких зазначено, що норми Закону № 1788-ХІІ та Закону № 1058-ІV суперечать один одному, у зв`язку з чим таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

Також, суд першої інстанції врахував правовий висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи, тому застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

На підставі наведеного, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 360/3611/20 та у справі № 520/15025/16-а, суд першої інстанції дійшов висновку, що відмова ГУ ПФУ в Донецькій області у переведенні позивачки з пенсії за вислугу років на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 є протиправною, у зв`язку з чим рішення № 72 від 23.05.2023 року підлягає скасуванню.

Крім того, в частині позовних вимог щодо зобов`язання ГУ ПФУ у Херсонській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ з дати подання заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що вони підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача про перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком від 18.05.2023 року з урахуванням висновків суду, викладених в судовому рішенні.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають вимогам норм процесуального та матеріального права, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.

У преамбулі Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно із статтею 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років.

За приписами ст. 12 Закону №1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону №1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 13 Закону №1788-XII було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок відносно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок).

Законом України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону №1788-XII вік, при досягненні якого виникає право на пенсію за вказаною нормою, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

09 липня 2003 року було ухвалено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII, яким Закон №1058-IV доповнено розділом XIV-1, який передусім, у контексті предмету спору, містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту: на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За конституційним поданням народних депутатів України Закон України від 02 березня 2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» перевірявся на відповідність Конституції України.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 у справі 1-5/2018(746/15) (далі Рішення № 1-р/2020) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII (пункт 1 Рішення №1-р/2020).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Таким чином, для вирішення даного спору необхідно встановити норми якого нормативного акту слід застосовувати при визначенні права позивачки на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2, а саме: Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (досягнення особою 50-річного віку, наявність страхового стажу не менше 20 років, у тому числі на відповідних роботах не менше 10 років) чи Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 (досягнення особою 55-річного віку, наявність страхового стажу не менше 20 років, у тому числі на відповідних роботах не менше 10 років).

У постанові від 03 листопада 2021 року по справі №360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду сформувала такий правовий висновок: «.. на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV».

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_1 повинна досягти 50-річного віку, мати страховий стаж не менше 20 років, у тому числі на відповідних роботах не менше 10 років.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» загальний страховий стаж позивачки складає 29 років 8 місяців 24 дні, в тому числі на пільгових умовах 20 років 7 місяців 11 днів, вік 50 років.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку з чим рішення ГУ ПФУ в Донецькій області № 72 від 23.05.2023 року є протиправним, оскільки, на думку колегії суддів, при винесенні рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідач-2 не застосував більш сприятливий закон, який передбачає право позивачки на обумовлену її роботою пільгову пенсію, а застосував закон, який позбавляє зазначеного права, а тому діяв всупереч вимог верховенства права.

Також, стосовно вимоги щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області призначити позивачці пенсію на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дати подання заяви, а саме з 18 травня 2023 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, в даному випадку, ефективним способом захисту порушеного права буде зобов`язання відповідача вчинити певні дії шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком від 18.05.2023 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених обставин та висновків суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 16.11.2023 р.

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: І.О. Турецька