Справа № 520/16400/23
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 листопада 2023 року № 520/16400/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної екологічної інспекції у Харківській області (вул. Бакуліна, буд.6, м. Харків,61166, 37999518) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулась позивачка, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції у Харківській області № 2/П-01-13 від 29.05.2023 Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_2 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції у Харківській області № 03-о/п від 29.05.2023 Про звільнення ОСОБА_2 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу організаційно-аналітичної діяльності, взаємодії з громадськістю та ЗМІ Державної екологічної інспекції у Харківській області;

- стягнути з Державної екологічної інспекції у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.05.2023 по дату винесення рішення судом;

- визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції у Харківській області, які полягають у відмові у наданні ОСОБА_1 відпустки без збереження заробітної плати на період дії воєнного стану;

- зобов`язати Державну екологічну інспекцію у Харківській області зарахувати період часу з 1 березня 2023 року по 29 травня 2023 року до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на щорічну основну відпустку;

- зобов`язати Державну екологічну інспекцію у Харківській області надати головному спеціалісту відділу організаційно-аналітичної діяльності, взаємодії з громадськістю та ЗМІ Державної екологічної інспекції у Харківській області Старіковій Аллі Костянтинівні відпустку без збереження заробітної плати на період дії воєнного стану без обмеження строку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні накази про застосування дисциплінарного стягнення та про звільнення позивачки за прогул винесені протиправно, оскільки відповідачем не враховано, що позивачка була відсутня на робочому місті з поважних причин, а саме в зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та небезпечну ситуацію у м. Харкові, маючи обґрунтовані побоювання за життя і здоров`я своєї доньки вона була вимушена виїхати за кордон, про що повідомляла відповідача. Крім того, з 01.12.2022 по 28.02.2023 позивачка перебувала у відпустці без збереження заробітної плати відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану, загальна кількість днів якої склала 90 та на численні звернення з заявами про надання відпустки без збереження заробітної плати, після спливу вищевказаної відпустки, отримувала відмову. Отже вважаючи, протиправними дії відповідача щодо відмови в наданні їй відпустки без збереження заробітної плати на період дії воєнного стану та звільнення за прогул, позивачка звернулась з даним позов до суду.

Представник відповідача у своєму відзиві заперечував проти позовних вимог у повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні з підстав недоведеності та необґрунтованості. Зазначив, що дії керівника Інспекції щодо порушення дисциплінарних проваджень відносно головного спеціаліста відділу організаційно-аналітичної діяльності, взаємодії з громадськістю та ЗМІ Державної екологічної інспекції у Харківській області ОСОБА_3 та подальших притягнень до дисциплінарної відповідальності є законними, правомірними та такими, що узгоджуються з положенням ст.68 Конституції України.

Представник позивача надала відповідь на відзив, в якому підтримала доводи вказані в позов та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

З 25.09.2023р. по 12.10.2023р. та з 23.10.2023р. по 27.10.2023р. суддя Рубан В.В. перебувала у щорічній відпустці, з 16.10.2023р. по 20.10.2023р. на навчанні.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності зазначає наступне.

Позивачка, ОСОБА_1 , з грудня 2021 року займала посаду державної служби - головного спеціаліста відділу організаційно-аналітичної діяльності, взаємодії з громадськістю та ЗМІ Державної екологічної інспекції у Харківській області.

В зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я свого та доньки ОСОБА_1 в березні 2022 року виїхала за кордон, про що повідомила відповідача.

Наказом начальника Інспекції № 36 від 01.04.2022 встановлено простою у роботі працівниками ДЕІ, в тому числі і позивачки.

Наказом начальника Інспекції №96 від 09.11.2022 Про втрату чинності наказів Державної екологічної інспекції у Харківській області визнано таким, що з 14.11.2022 втратив чинність наказ №36 від 01.04.2022 Про встановлення простою у роботі працівникам Державної екологічної інспекції у Харківській області.

З 01.12.2022 по 28.02.2023 позивачка перебувала у відпустці без збереження заробітної плати відповідно до частини 4 статті 12 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану, загальна кількість днів якої склала 90.

Перебуваючи за кордоном, позивачка, засобами електронного зв`язку, звернулась до відповідача із заявою від 23.02.2023, в якій просила надати їй з 01.03.2023 року відпустку без збереження заробітної плати відповідно до ч. 3 ст. 12 ЗУ Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану терміном 31 календарний день. Відповідач відмовив у її наданні.

27.02.2023 року на електронну пошту позивачки надійшов лист відповідача № 1196-15-15 від 27.02.2023, яким її повідомлено про закінчення терміну відпустки без збереження заробітної плати на період дії воєнного стану тривалістю 90 календарних днів, наданої працівнику, який виїхав за межі території України, відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України № 2136-ІХ та необхідність приступити до виконання посадових обов`язків з 01.03.2023 року, у зв`язку з тим, що Державна екологічна інспекція працює в штатному режимі. У разі неможливості виходу на роботу запропоновано розглянути питання щодо подальших трудових відносин з Державною екологічною інспекцією в Харківській області.

28.02.2023 позивачка, засобами електронного зв`язку, повідомила відповідача про те, що має намір продовжити трудові відносини, проте, у зв`язку із збройною агресією російської федерації просить оформити свою відсутність шляхом надання відпустки без збереження заробітної плати відповідно до ч. 3 ст. 12 ЗУ Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану. Тоді ж, Позивачка повторно подала заяву про надання їй відпустки без збереження заробітної плати.

01.03.2023р. начальником відділу організаційно - аналітичної діяльності, зв`язків з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_4 начальнику ДЕІ у Харківській області надано службову записку, якою повідомлено про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 01.03.2023р. з 08 по 17 год.

Згідно інформації, яка складена за результатами моніторингу присутності працівників на робочих місцях 01.03.2023р о 08год.10хв. та 11год45хв., здійсненого першим заступником начальника, заступником начальника, завідувачем сектору державного ринкового нагляду, головним спеціалістом відділу правового забезпечення ДЕІ у Харківській області виявлено, що, зокрема, ОСОБА_1 відсутня на робочому місці.

02.03.2023р. начальником відділу організаційно - аналітичної діяльності, зв`язків з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_4 начальнику Державної екологічної інспекції у Харківській області надано службову записку, якою повідомлено про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 01.03.2023р. з 08 по 17 год.

Згідно інформації, яка складена за результатами моніторингу присутності працівників на робочих місцях 02.03.2023р о 08год.50хв., здійсненого першим заступником начальника, заступником начальника, завідувачем сектору державного ринкового нагляду, головним спеціалістом відділу правового забезпечення ДЕІ у Харківській області виявлено, що, зокрема, ОСОБА_1 відсутня на робочому місці.

Згідно правил внутрішнього службового розпорядку працівників ДЕІ в Харківській області встановлено: початок роботи о 08:00 год., перерва з 12:00 - 12:45год.; кінець роботи о 17:00 год., в п`ятницю о 15:45 год.

Наказами начальника ДЕІ у Харківській області від 06.03.2023р. № 17 та від 07.03.2023р. № 24, керуючись ст. 69 Закону України "Про державну службу", утворено дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців.

Наказом начальника ДЕІ у Харківській області від 06.03.2023р. № 20 та від 07.03.2023р. №21, у зв`язку із надходженням службових записок начальника відділу організаційно - аналітичної діяльності, зв`язків з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_4 , з метою визначення дисциплінарною комісією ДЕІ у Харківській області ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку, порушено дисциплінарні провадження відносно ОСОБА_1

06.03.2023р. та 07.03.2023р. відбулись засідання дисциплінарною комісії, за результатами яких прийняті рушення про формування дисциплінарних справ, збору необхідних матеріалів, визначені наступні дати проведення засідань 21.03.2023р. та 22.03.2023р.

16.03.2023 року, засобами електронного зв`язку, головою дисциплінарної комісії позивачці надіслані повідомлення, якими до відома останньої доведено, що відповідно до наказів ДЕІ у Харківській області № 20 від 06.03.2023р. та № 21 від 07.03.2023р. відносно неї порушені дисциплінарні провадження у зв`язку з відсутністю на робочому місці 01.03.2023р. та 02.03.2023р. Повідомлено дати та час наступних засідань 21.03.2023р., 22.03.2023р. та запропоновано до 20.03.2023р. надати дисциплінарній комісії документи чи матеріали, що спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку, та письмові пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, а саме відсутність на робочому місці 01.03.2023р. та 02.03.2023р.

Позивачка скористалась в обох випадках своїм правом на надання пояснень, повідомила відповідачу, що, бажаючи належним чином оформити свою відсутність на роботі, неодноразово зверталася до нього із заявою про надання відпустки без збереження заробітної плати. Враховуючи запровадження воєнного стану на всій території України, а також підвищену небезпеку на території Харківської області та м. Харків, вона вимушена була виїхати разом із донькою до іншої країни. Зазначила, що вказана обставина не може бути прогулом та вважається поважною причиною відсутності на роботі.

21.03.2023р. та 22.03.2023р. відбулись чергові засідання дисциплінарною комісії, на яких комісія ознайомилась з зібраними документами, поясненнями позивачки та визначила дату наступних засідань 04.04.2023р. о 09:00 та 10:00.

30.03.2023р., засобами електронного зв`язку, позивачку повідомлено, що наступні засідання дисциплінарної комісії відбудуться 04.04.2023р. о 09:00 та 10:00.

04.04.2023р. відбулись чергові засідання дисциплінарною комісії на яких здійснено оцінку зібраним матеріалам, з`ясовані питання наявності поважних підстав відсутності на роботі позивачки 01.03.2023р. та 02.03.2023р., прийнято рішення підготувати та внести начальнику ДЕІ у Харківській області пропозицію про наявність у діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої етапі 65 Закону України Про державну службу, а саме прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин та пропозицією припинити здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 .

Поданнями дисциплінарною комісії від 04.04.2023р. запропоновано притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за прогул державного службовця 01.03.2023р. та 02.03.2023р. та застосувати до неї дисциплінарне стягнення - догану. Про вказане повідомлено позивачку на електронну адресу 07.04.2023р.

Наказами начальника ДЕІ у Харківській області від 14.04.2023 № 37 та № 38 ОСОБА_1 оголошені догани за вчинення дисциплінарних проступків, а саме прогулів.

Наказом начальника ДЕІ у Харківській області від 03.05.2023 № 45, на підставі службових записок начальника відділу організаційно-аналітичної діяльності, взаємодії з громадськістю та ЗМІ від 28.04.2023 та 01.05.2023р. порушено нове дисциплінарне провадження відносно позивачки.

05.05.2023 року, засобами електронного зв`язку, головою дисциплінарної комісії позивачці надіслані повідомлення, якими до відома останньої доведено, що відповідно до наказів ДЕІ у Харківській області № 45 від 03.05.2023р. відносно неї порушене дисциплінарне провадження у зв`язку з відсутністю на робочому місці 28.04.2023р. та 01.05.2023р. Повідомлено дату та час наступного засідання 18.05.2023р. та запропоновано надати дисциплінарній комісії документи чи матеріали, що спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку, та письмові пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, а саме відсутність на робочому місці 28.04.2023р. та 01.05.2023р. До вказаного повідомлення долучено копію наказу № 45.

Позивачка надавала пояснення від 15.05.2023, в яких повідомляла про неодноразове звернення із заявами від 30.03.2023, 31.03.2023, 27.04.2023, 28.04.2023 про надання їй відпустки без збереження заробітної плати та причини її відсутності на робочому місці.

За результати здійснення дисциплінарного провадження, оцінивши зібрані під час дисциплінарного провадження матеріали, з`ясувавши питання наявності поважних підстав відсутності на роботі позивачки 28.04.2023р. та 01.05.2023р., поданням дисциплінарною комісії від 26.05.2023р. запропоновано притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення систематичного дисциплінарного проступку прогул державного службовця та застосувати до неї дисциплінарне стягнення - звільнення з посади державної служби.

Наказом начальника ДЕІ у Харківській області від 29.05.2023 № 2/П-01-13 Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_2 , до позивачки застосоване дисциплінарне стягнення звільнення з посади державної служби за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 Закону України Про державну службу - прогул державного службовця без поважних причин.

Наказом начальника ДЕІ у Харківській області від 29.05.2023 № 03-о/п Про звільнення ОСОБА_2 , позивачку звільнено з посади головного спеціаліста відділу організаційно-аналітичної діяльності, взаємодії з громадськістю та ЗМІ 29 травня 2023 року за вчинення систематично дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 Закону України Про державну службу - прогул державного службовця без поважних причин (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом дня).

Позивачка не погоджується із застосуванням до неї виняткового виду дисциплінарного стягнення як звільнення, вважає, що відповідач не мав для цього законних підстав та діяв у протиправний спосіб, що призвело до порушення законних прав та інтересів позивачки. Окрім того, вважає незаконними дії відповідача щодо відмови у наданні позивачці відпустки без збереження заробітної плати, передбаченої ч. 3 ст. 12 ЗУ Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану. Наведене стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України № 889-VIII від 10.12.2015 Про державну службу (далі Закон № 889-VIII) державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону № 889-VIII посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.

Відповідно до п.7 ч. 1 ст. 8 Закону № 889-VIII державний службовець зобов`язаний, зокрема, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

Згідно ст. 36 Закону № 889-VIII особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця такого змісту:

"Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки".

Особа, призначена на посаду державної служби вперше, виголошує Присягу державного службовця у присутності державних службовців структурного підрозділу, на посаду в якому її призначено, представників служби управління персоналом відповідного державного органу, підписує текст цієї Присяги і зазначає дату її складення.

Підписаний текст Присяги державного службовця є складовою особової справи державного службовця.

Відомості про складення Присяги вносяться до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування в порядку, встановленому Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. На вимогу державного службовця про складення Присяги державного службовця робиться запис у трудовій книжці державного службовця.

У разі відмови особи від складення Присяги державного службовця вона вважається такою, що відмовилася від зайняття посади державної служби, і акт про її призначення на посаду скасовується суб`єктом призначення. У такому разі застосовується відкладене право суб`єкта призначення на повторне визначення переможця конкурсу.

Особа, яка вперше займає посаду державної служби, набуває статусу державного службовця з дня складення Присяги державного службовця.

Верховний Суд, неодноразово аналізуючи в своїх рішеннях текст присяги державного службовця, дійшов таких правових висновків.

З тексту Присяги вбачається, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. Присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов`язання державного службовця.

Аналогічний висновок міститься у Рішенні Конституційного Суду України від 11.03.2011 у справі № 2-рп/2011.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 19.12.2019 у справі №1340/5975/18 та від 29.01.2020 у справі № 452/1661/16-а.

Відповідно до ст. 64 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Згідно з ст. 65 Закону № 889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Пунктом 12 ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VIII встановлено, що дисциплінарними проступками є прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до ст. 66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.(ч.3.)

Звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону. (ч.6.)

Відповідно до ч. 1 ст. 83 Закону № 889-VIII державна служба припиняється: 4) за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87цього Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: 4) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

У подальшому законами України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, від 21 квітня 2022 року № 02212-ІХ, від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, від 15 серпня 2022 року № 2500-IX Про затвердження Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні затверджено відповідні укази Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 18 листопада 2022 № 757/2022 якими строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

15.03.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану, який набув чинності 24.03.2022.

Пунктом 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів судам роз`яснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Прогулом без поважних причин вважається полишення роботи без відповідного попередження роботодавця в установленому порядку про розірвання трудового договору або залишення роботи до закінчення строку попередження без згоди на це роботодавця, якщо такий договір укладено на невизначений строк; залишення без поважних причин особою, з якою укладено строковий трудовий договір, роботи до закінчення строку трудового договору; самовільне залишення молодим спеціалістом (молодим робітником) роботи, на яку його направили після закінчення відповідного навчального закладу, до закінчення строку обов`язкового відпрацювання; самовільне використання без погодження з роботодавцем днів відгулів, чергової відпустки тощо. Не може вважатися прогулом відсутність працівника на робочому місці за умови, що він присутній на підприємстві. Якщо працівник не залишив місця розташування підприємства, його не можна звільнити за прогул. До такого працівника можуть застосовуватися інші види дисциплінарного або громадського стягнення чи впливу.

Згідно з пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2022 №440 "Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період воєнного стану" у разі перебування державного службовця або працівника державного органу в робочий час в Україні поза межами робочого місця без рішення керівника державної служби, зазначеного в пункті 1 цієї постанови, або за кордоном, крім перебування у службовому відрядженні, оформленому в установленому порядку, до них може бути застосоване дисциплінарне стягнення відповідно до закону.

Як зазначено вище, спірним наказом відповідач звільнив позивачку з посади на підставі п. 4 ст. 87 Закону України № 889-VIII, за вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку - прогулу державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Щодо посилання позивачки на відсутність в матеріалах службових розслідувань актів про відсутність її на робочому місці, отже відсутності належних та допустимих доказів щодо фіксування даного факту, суд зазначає, що матеріали справи містять інформації, які складені за результатами моніторингу присутності працівників на робочих місцях, здійснених комісією у складі: першого заступника начальника, заступника начальника, завідувача сектору державного ринкового нагляду, головного спеціаліста відділу правового забезпечення ДЕІ у Харківській області, в яких належним чином зафіксовано, що, зокрема, ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці.

У позовній заяві позивачка, обґрунтовуючи свої вимоги, зазначила, що вона була відсутня на робочому місці з поважних причин, перебуваючи за кордоном у зв`язку з веденням на території України воєнного стану, при цьому неодноразово направляла відповідачу електронною поштою заяви про відпустку, проте відповідач відмовив в наданні відпустки без збереження заробітної плати на період дії воєнного стану на підстав ч. 3 ст. 12 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" .

З цього приводу суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст.1 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" № 2136-IX від 15 березня 2022 року цей Закон визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України.

У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю, законів України "Про державну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", інших законодавчих актів, що регулюють діяльність державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Відповідно до ст. 5 Закону № 2136-IX у період дії воєнного стану допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.

У період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів.

Відповідно до ст. 12 Закону № 2136-IX у період дії воєнного стану надання працівнику щорічної основної відпустки за рішенням роботодавця може бути обмежено тривалістю 24 календарні дні за поточний робочий рік.

Якщо тривалість щорічної основної відпустки працівника становить більше 24 календарних днів, надання не використаних у період дії воєнного стану днів такої відпустки переноситься на період після припинення або скасування воєнного стану.

У період дії воєнного стану роботодавець може відмовити працівнику у наданні невикористаних днів щорічної відпустки. Норми частини сьомої статті 79, частини п`ятої статті 80 Кодексу законів про працю України та частини п`ятої статті 11, частини другої статті 12 Закону України "Про відпустки" у період дії воєнного стану не застосовуються.

У разі звільнення працівника у період дії воєнного стану йому виплачується грошова компенсація відповідно до статті 24 Закону України "Про відпустки".

У період дії воєнного стану роботодавець може відмовити працівнику у наданні будь-якого виду відпусток (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), якщо такий працівник залучений до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури.

Протягом періоду дії воєнного стану роботодавець на прохання працівника може надавати йому відпустку без збереження заробітної плати без обмеження строку, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про відпустки".

У період дії воєнного стану роботодавець за заявою працівника, який виїхав за межі території України або набув статусу внутрішньо переміщеної особи, в обов`язковому порядку надає йому відпустку без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у заяві, але не більше 90 календарних днів, без зарахування часу перебування у відпустці до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 9 Закону України "Про відпустки".

Як зазначалось вище, позивачці, як працівнику, який виїхав за межі території України з 01.12.2022 по 28.02.2023 відповідачем, з урахуванням положень ч. 4 ст. 12 Закону № 2136-IX надавалась відпустка без збереження заробітної плати тривалістю 90 календарних днів.

Щодо посилання позивачки на протиправність дій відповідача які виразились у відмові в наданні відпустки без збереження заробітної плати за її заявами на час дії воєнного стану на підставі ч. 3 ст. 12 Закону № 2136-IX, суд зазначає, що вказаною нормою передбачено право, а не обов`язок роботодавця надавати таку відпуску.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач відмовляючи у наданні вказаної відпустки діяв правомірно.

Крім того, суд приймає до уваги що позивачка, займаючи посаду державної служби, склавши присягу державного службовця, повинна неухильно виконувати обов`язки державного службовця, в тому числі виконувати рішення, накази (розпорядження), доручення керівників, проте вона, після закінчення відпустки без збереження заробітної плати тривалістю 90 календарних днів, не приступила до виконання службових обов`язків з 01.03.2023р., була відсутня на робочому місці до кінця травня 2023р. та у зафіксовані комісією відповідача дні відсутності 01.03.2023р та 02.03.2023р., а також 28.04.2023р. та 01.05.2023р. не повідомляла про причини відсутності, при цьому усвідомлювала, що не перебуває у відпустці без збереження заробітної плати, а отже у відповідача були підстави для притягнення останньої до дисциплінарної відповідальності за вчинення систематично дисциплінарного проступку, передбаченого п.12 ч.2 ст.65 Закону України "Про державну службу" - прогул державного службовця без поважних причин.

Європейський суд з прав людини неодноразово розглядав справи щодо спрів, які стосуються питань, пов`язаних із працевлаштуванням державних службовців, їхнім кар`єрним просуванням і завершенням служби.

Зокрема у рішенні Пеллегрен проти Франції" від 08 грудня 1999 року, заява №28541/95 Європейський суд з прав людини надав автономне тлумачення терміну Державна служба.

З цією метою Суд запровадив функціональний критерій, що визначається характером обов`язків і функцій службовця. Ті, що обіймають посади, які передбачають виконання функцій, пов`язаних із забезпеченням загальних інтересів, або участь у здійсненні повноважень, наданих за публічним правом, наділені часткою суверенної влади держави. Отже, держава має законний інтерес вимагати від таких посадових осіб особливих відносин довіри і лояльності. З іншого боку, стосовно інших посад, які не містять такого аспекту "державного управління", цього інтересу немає (пункту 60,65 згаданого вище рішення).

Враховуючи викладене, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, прийняв обґрунтовані рішення, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для їх прийняття. Отже підстави для визнання дій відповідача протиправними та скасування спірних рішень відсутні.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної екологічної інспекції у Харківській області (вул. Бакуліна, буд.6, м. Харків,61166, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.