Справа № 340/4572/21
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 340/4572/21

Головуючий суддя І інстанції Кравчук О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Кіровоградської обласної прокуратури на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.05.2023 року в адміністративній справі №340/4572/21 за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Кіровоградської обласної прокуратури про стягнення з Кіровоградської обласної прокуратури середнього заробітку за час затримки виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 у справі №340/3801/20 про поновлення на роботі ОСОБА_1 за період з 18.12.2020 по 04.07.2021 включно у розмірі 1 699 395,86 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.05.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Стягнуто з Кіровоградської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 18.12.2020 року по 04.07.2021 року (включно) у розмірі 173587,61 грн.

У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Кіровоградська обласна прокуратура, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з дня винесення Кіровоградським окружним адміністративним судом рішення від 17.12.2020 року, позивач із заявами про поновлення на роботі не звертався. Зауважено, що у період з 18.09.2020 року по 02.07.2021 року позивач був працевлаштований в Кіровоградській обласній прокуратурі на іншій посаді.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач з 2007 року працював в органах прокуратури, з 30.07.2017 обіймав посаду начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Кіровоградської області.

Наказом Кіровоградської обласної прокуратури від 20.08.2020 № 234к позивача було звільнено з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Кіровоградської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 31 серпня 2020 року.

Не погодившись з вказаним наказом, позивач оскаржив його в судовому порядку.

Так, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 року по справі №340/3801/20, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 року, позов було задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Четвертої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур №28 від 21.07.2020 № 2 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ Кіровоградської обласної прокуратури № 234к від 20.08.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Кіровоградської області.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні Кіровоградської обласної прокуратури з 01.09.2020 року.

Стягнуто з Кіровоградської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 100498,09 грн. (за період з 18.12.2021 по 04.07.2021).

Вказане рішення, в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в органах прокуратури та присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

Наказом керівника Кіровоградської обласної прокуратури від 5 липня 2021 р. №346к скасовано наказ прокурора Кіровоградської області від 20 серпня 2020р. №234к та поновлено позивача на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Кіровоградської області з 1 вересня 2020р.

Вважаючи несвоєчасним виконання рішення суду про поновлення на посаді, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача виник обов`язок щодо виплати позивачеві середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 18.12.2020 року по 04.07.2021 року (включно), що становить 133 робочих дні, як визначає позивач та не заперечується відповідачем.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою та другою статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно із статтею 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Належним виконанням рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання роботодавцем (власником або уповноваженим ним органом) про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Водночас така відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно з якою виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Наведені приписи КЗпП України не містять застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткових дій, які б вказували на його бажання поновитися на роботі.

Так, для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду потрібно встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення; у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.10.2023 року по справі № 380/8582/22, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як свідчать встановлені обставини справи, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 року по справі №340/3801/20, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 року, зокрема поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні Кіровоградської обласної прокуратури з 01.09.2020 року.

Рішення в частині поновлення позивача на посаді набрало законної сили 17.12.2020 року.

З матеріалів справи слідує, що наказом керівника Кіровоградської обласної прокуратури від 5 липня 2021 р. №346к скасовано наказ прокурора Кіровоградської області від 20 серпня 2020р. №234к та поновлено позивача на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Кіровоградської області з 1 вересня 2020р.

Відтак, з огляду на вказані обставини справи та приписи чинного законодавства, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що у відповідача виник обов`язок щодо виплати позивачеві середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 18.12.2020 року по 04.07.2021 року (включно), що становить 133 робочих дні.

При цьому, що стосується посилань відповідача на ненадходження заяви від позивача чи відсутність наказу щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді, як на підставу невиконання рішення, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що стаття 236 Кодексу законів про працю України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, що вказують на його бажання поновитися на роботі. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок, який не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

Також, що стосується посилань відповідача на те, у період з 18.09.2020 року по 02.07.2021 року позивач був працевлаштований в Кіровоградській обласній прокуратурі на іншій посаді та отримував заробітну плату, як на підставу невиконання рішення, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що наведе працевлаштування не звільняє відповідача від обов`язку по своєчасному виконанню, саме судового рішення по поновленню позивача на посаді.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.05.2023 року в адміністративній справі №340/4572/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко