Справа № 280/3785/22
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 280/3785/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Олефіренко Н.А., Суховарова А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.12.2022 в адміністративній справі №280/3785/22 (суддя Сацький Р.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В:

У червні 2022р. ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області , в якій просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15.12.2021 № 99 щодо перерахунку пенсії з урахуванням "двоскладової формули" та зменшення розміру пенсійної виплати ОСОБА_1 ; визнати протиправним та скасувати протокол розрахунку боргу, виданий відділом опрацювання пенсійної документації № 1 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, щодо нарахування ОСОБА_1 , переплати пенсії за період з 01.12.2018 по 31.12.2021 у розмірі 121 735 грн 59 коп; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , пенсію за віком, шляхом розрахунку пенсії за формулою, передбаченою частиною 1 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням положень частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", збільшивши пенсію на 19 відсотків від середньомісячного заробітку, починаючи з 01.08.2018, та на 21 відсоток від середньомісячного заробітку, починаючи з 01.12.2018, без застосування зменшення розміру пенсійної виплати, та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області встановити та виплачувати, ОСОБА_1 , пенсію за віком в раніше встановленому розмірі, а, саме: 3 01.08.2018 4283 грн 90 коп щомісячно, з 01.12.2018 4417 грн 14 коп щомісячно, з 01.03.2019 4917 грн 36 коп щомісячно, з 01.11.2020 5945 грн 52 коп щомісячно.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.12.2022 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15.12.2021 №99 щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням "двоскладової формули" та зменшення розміру пенсійної виплати до 2200,00 грн. Визнано протиправним та скасовано протокол Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про нарахування заборгованості ОСОБА_1 за період з 01.12.2018 по 31.12.2021 у розмірі 121 735,59 грн. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком шляхом розрахунку пенсії за формулою, передбаченою частиною 1 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням положень частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", збільшивши пенсію на 19% від середньомісячного заробітку, починаючи з 01.08.2018 та на 21 відсоток від середньомісячного заробітку, без застосування зменшення розміру пенсійної виплати, та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією. У решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржили його до апеляційного суду. Просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів.

Підставою для звернення до Запорізького окружного адміністративного суду із позовними вимогами стала, на думку позивача, незгода із діями та бездіяльністю відповідача під час виконання рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.05.2020 у справі №280/191/20. Тобто, спірні правовідносини між сторонами уже були вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Заявлені позовні вимоги стосуються, саме, порядку виконання судового рішення, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право звернутись до суду за захистом своїх інтересів у інші способи, передбачені КАС України.

Зауважив, що аналогічна правова позиція викладена у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 31.03.2020 у справі № 280/4469/19, а також у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 і від 21.12.2020 у справі № 440/1810/19.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році ІІІ категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 22.12.1992, та у зв`язку із чим отримує пенсію за віком, призначену з 12.07.2010 відповідно до Закону України № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від25.10.2018 по справі № 0840/3407/18 зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя встановити та виплатити ОСОБА_1 збільшення до пенсії відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01.08.2018 у розмірі 1360 грн 82 коп.

09 січня 2019 року рішення суду набрало законної сили.

Листом Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 11.02.2019 № 79/К-9 повідомлено позивача про те, що на виконання рішення суду по справі № 0840/3407/18 управлінням здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" без застосування двоскладової формули. Після виконання рішення суду розмірпенсії позивача з 01.08.2018 становить 4273 грн 90 коп, з 01.12.2018 - 4417 грн 14 коп.

Позивач не погодився із даним перерахунком пенсії, та звернувся за захистом своїх прав до суду. Внаслідок якого, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від15.05.2020, яке залишено без змін постановою Третього апеляційногоадміністративного суду від 23.09.2020 по справі № 280/1913/20 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок збільшення до пенсії із розрахунку стажу 41 рік 01 місяць 23 дні, який встановлено з 01.12.2018 та середньомісячного заробітку, який встановлено з 01.03.2019, відповідно до частини 2 статті 4-5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати ОСОБА_1 підвищення до пенсії за понаднормативний стаж, починаючи з 01.12.2018 із розрахунку стажу 41 рік 01 місяць 23 дні та починаючи з 01.03.2019 із розрахунку середньомісячного заробітку 11 376 грн 08 коп, відповідно до частини 2 статті 4-5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 та частина 2 статті 56 Закону України "Про статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишено без задоволення, рішення Запорізького окружного адміністративного суду № 280/1913/20 від 15 травня 2020 року - залишено без змін.

23 вересня 2020 року рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року по справі №280/1913/20 набрало законної сили. 03 листопада 2020 року на виконання рішення суду видано виконавчий лист.

Відповідно до протоколу/розпорядження щодо призначення/перерахунку пенсії від 14.12.2021 та на підставі рішення суду № 280/1913/20 обрахована пенсія з надбавками ОСОБА_1 за період з 01.12.2018 по 30.06.2019 у розмірі - 1497 грн 00 коп, з 01.07.2019 по 30.06.2020 у розмірі - 2000 грн 00 коп, з 01.07.2020 по 28.02.2021 у розмірі - 2100 грн 00 коп та з 01.03.2021 - довічно у розмірі - 2200 грн 00 коп.

Згідно довідки Центрального правління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 17.01.2022, розмір пенсії ОСОБА_1 за наступними періодами складав: з 01.01.2018 по 31.07.2018 - 3063 грн 44 коп; з 01.08.2018 по 30.11.2018 - 4273 грн 90 коп; з 01.12.2018 по 28.02.2019 - 4417 грн 14 коп; з 01.03.2019 по 31.03.2020 - 4917 грн 36 коп; за квітень 2020 року - 5917 грн 36 коп; за травень 2020 року - 5296 грн 05 коп; з 01.06.2020 по 31.07.2020 - 4917 грн 36 коп; з 01.11.2020 по 31.12.2021 - 5945 грн 52 коп.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначені Законом № 796-XII, відповідно до ч. 2 ст. 56 якого (в редакції на момент призначення позивачу пенсії) право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки 20 років, жінки 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки 10 років і більше, жінки 7 років 6 місяців і більше не вище 85 процентів заробітку.

Згідно з ч. 2 ст. 56 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII (в редакції Закону № 2148-VIII, який набув чинності з 11.10.2017) право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки 20 років, жінки 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки 10 років і більше, жінки 7 років 6 місяців і більше не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах ч. 2 ст. 27 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV.

Закон № 1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За приписами ч. 2 ст. 27 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Отже, редакція частини 2 ст. 56 Закону № 796-XII до 11.10.2017 передбачала пільгове нарахування понаднормового стажу без умови призначення пенсії згідно з ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-IV.

Колегія суддів зазначає, що позивачу як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС призначено пенсію згідно з ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII в редакції, яка регулювала пільгове обчислення понаднормативного стажу без обов`язкової умови призначення пенсії на підставі ч. 2 статті 27 Закону № 1058-IV.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.109.2018 у справі № 0840/3407/18 за позивачем фактично визнано право на отримання позивачем пенсії з урахуванням приписів ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII в редакції до 11.10.2017, і позивач таку пенсію отримував.

Згідно з приписами статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Позивач набув право на збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений ч. 2 ст. 56 Закону № 796 стаж (20 років для чоловіків) в момент призначення йому пенсії, а тому не може бути позбавлений такого права прийнятими в подальшому законами, оскільки це звужує вже досягнуті ним права, що суперечить положенням наведених вище статей 22 та 58 Конституції України.

Крім того, в Законі № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» не передбачено застереження про те, що зміни, які вносяться до ч. 2 ст. 56 Закону України Закону № 796-XII поширюються на обчислення розміру пенсії особам, яким така пенсія призначена до набрання чинності вказаними законодавчими змінами.

Отже, відповідач під час проведення перерахунку пенсії безпідставно застосував по відношенню до позивача приписи ч. 2 ст. 56 Закону № 796 в редакції після 11.10.2017 та без належних на те правових підстав зменшив розмір його пенсії та нарахував заборгованість за період з 01.07.2018 по 31.01.2022 .

Таким чином, рішення від 15.12.2021 № 99 щодо перерахунку пенсії з урахуванням «двоскладової формули», є протиправними. З аналогічних підстав протиправним є зменшення відповідачем розміру пенсійної виплати позивача до 2 200 грн.

Стосовно доводів апелянта про те, що спірні правовідносини вже фактично вирішені Запорізьким окружним адміністративним судом у рішенні від 25.10.2018 у справі № 0840/3407/18, а безпосередньо незгода позивача з діями/бездіяльністю відповідача під час виконання вказаного судового рішення повинна розглядатись не в окремому судовому порядку, а у порядку ст. 383 КАС України, суд зауважує таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що резолютивною частиною судового рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.10.2018 у справі № 0840/3407/18 протиправність дій відповідача щодо перерахунку пенсії з урахуванням «двоскладової формули» не визнавалась. Також, у межах вказаної справи судом не надавалась оцінка розміру пенсії позивача та цифровим значенням, застосованим відповідачем під час розрахунку такого розміру. Отже, застосування положень ст. 383 КАС України по відношенню до досліджуваних правовідносин є безпідставним. Належних та достатніх доказів зворотнього представником відповідача не надано.

Посилання апелянта на постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 і від 21.12.2020 у справі № 440/1810/19 суд вважає недоречним, оскільки предмет спору у справі № 440/1810/19 не є тотожним зі справою 280/3308/22, а у справі № 806/2143/15 позиція суду навпаки спростовує доводи апелянта в цій частині.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для зобов`язання відповідача перерахувати і виплатити позивачу пенсію за віком шляхом розрахунку пенсії за формулою, передбаченою ч. 1 ст. 27 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, з урахуванням положень ч. 2 ст. 56 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII, збільшивши пенсію на 19% від середньомісячного заробітку, починаючи з 01.08.2018, та на 21 відсоток без застосування зменшення розміру пенсійної виплати, та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією, суд також зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Питання ефективного способу захисту неодноразово розглядалось Європейським судом з прав людини, який, зокрема у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що ст. 13 Конвенції гарантує наявність на національному рівні засобу правового захисту для реалізації прав і свобод, у якій би формі вони не забезпечувалися у національному правовому полі. Суд також підкреслив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

З урахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, необхідним є зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію за віком шляхом розрахунку пенсії за формулою, передбаченою ч. 1 ст. 27 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, з урахуванням положень ч. 2 ст. 56 Закону України Закону України від 28.02.1991 № 796-XII.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційних скарг порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційні скарги слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області -залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.12.2022 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Н.А. Олефіренко

суддя А.В. Суховаров