Справа № 280/6957/22
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 280/6957/22

Головуючий суддя І інстанції Чернова Ж.М.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2023 в адміністративній справі №280/6957/22 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області в особі Комісії з реорганізації (злиття) Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області в особі Комісії з реорганізації (злиття) Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, в якому просила:

- скасувати наказ № 29-к від 31.10.2022 про звільнення позивача з посади помічника судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_2 ;

- поновити позивача на посаді помічника судді в Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області з 31.10.2022;

- стягнути з відповідача 2 на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі;

- стягнути з відповідача 2 моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.04.2023 року в задоволенні адміністративного ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначила, що з огляду на відсутність подання судді Пономаренко Л.Е. на призначення ОСОБА_1 її помічником у штаті Городоцького районного суду Хмельницької області та відсутності згоди на це позивача, відповідач не мав правових підстав для звільнення за п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, з 09.02.2022, за поданням судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_2 , ОСОБА_1 призначено на посаду помічника судді.

31.10.2022 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області видано наказ №29-к «Про звільнення помічника судді ОСОБА_1 », відповідно до якого наказано звільнити ОСОБА_1 , помічника судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_2 , 31.10.2022 у зв`язку із закінченням строку трудового договору (пункт 2 статті 36 Кодексу Законів про працю України).

Не погодившись з правомірністю прийняття наведеного наказу, позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що під час прийняття наказу про звільнення позивача з займаної посади, відповідачами дотримано приписів чинного законодавства України, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.

Частиною першою статті 157 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що кожний суддя має помічника (помічників), статус і умови діяльності якого (яких) визначаються цим Законом та Положенням про помічника судді, затвердженим Радою суддів України.

Рішенням Ради суддів України від 18.05.2018 № 21, затверджено Положення про помічника судді (далі Положення), яке розроблено відповідно до вимог Законів України «Про судоустрій і статус суддів», «Про державну службу» та визначає єдині засади й умови діяльності, правовий статус особи, яка займає посаду помічника судді.

Пунктом 7 Положення передбачено, що судді самостійно здійснюють добір помічників. Помічник судді призначається на посаду та звільняється з посади керівником апарату відповідного суду за поданням судді.

Відповідно до пункту 8 Положення, помічник судді призначається на посаду на строк повноважень безпосереднього керівника та не довше ніж на період перебування безпосереднього керівника у штаті суду.

Згідно з пунктом 11 Положення (в редакції, чинній на момент тимчасового переведення судді) у разі тривалої (понад два місяці) відсутності судді (соціальна відпустка, відрядження, відсторонення від посади тощо), а також з моменту закінчення (припинення) повноважень судді з відправлення правосуддя з визначених законом підстав або звільнення судді з займаної посади, припинення повноважень члена Ради суддів України у встановленому законом порядку, помічника (помічників) судді за його (їх) згодою за наказом керівника апарату суду може бути переведено на іншу посаду працівника апарату суду, яка не належить до посад державної служби.

Крім того, у зазначених випадках на такого (таких) помічника (помічників) судді може на певний строк у встановленому законом порядку покладатися виконання повноважень додаткового помічника іншого судді (суддів), у якого (яких) найбільше судове навантаження, про що на підставі подання відповідного судді та особистої заяви помічника судді видається наказ керівника апарату суду.

У разі відсутності згоди помічника (помічників) судді на переведення на іншу посаду працівника апарату суду чи виконання повноважень додаткового помічника іншого судді, або за умови неможливості переведення працівника за його згодою на посаду помічника судді або іншу посаду в апараті суду він (вони) підлягає (підлягають) звільненню з посади на підставі пункту 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до пункту 12 Положення (в редакції, чинній на момент тимчасового переведення судді) трудові відносини з помічником (помічниками) судді припиняються в день припинення повноважень безпосереднього керівника та/або в день відрахування безпосереднього керівника зі штату суду або в день ухвалення з`їздом суддів України рішення про обрання Ради суддів України в новому складі. Наказ про звільнення видається керівником апарату відповідного суду на підставі подання безпосереднього керівника та/або на підставі наказу про відрахування безпосереднього керівника зі штату суду.

Помічник судді може бути звільнений з посади за наказом керівника апарату суду в порядку, визначеному законодавством про працю, на підставі або заяви про звільнення за власним бажанням, або за поданням судді, в тому числі в зв`язку з дискредитацією помічника судді (вчинення такого проступку помічником, що підриває довіру та авторитет судової влади, суду та/або конкретного судді в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби в якості помічника судді), або у випадках, визначених пунктом 11 цього Положення чи в порядку врегулювання конфлікту інтересів згідно із законодавством.

У разі припинення повноважень судді відповідного суду та звільнення судді з займаної посади у встановленому законом порядку, помічник судді звільняється із займаної посади з дотриманням гарантій, передбачених законодавством.

Рішенням Ради суддів України від 06.10.2022 № 32 внесено зміни до Положення про помічника судді, затвердженого рішенням Ради суддів України від 18.05.2018 № 21, зокрема:

Пункт 11 Положення викладено у новій редакції:

« 11. У разі тривалої (понад два місяці) відсутності судді (соціальна відпустка, відрядження, відсторонення від посади тощо), а також з моменту закінчення (припинення) повноважень судді з відправлення правосуддя з визначених законом підстав або звільнення судді з займаної посади, припинення повноважень члена Ради суддів України у встановленому законом порядку, помічника (помічників) судді за його (їх) згодою за наказом керівника апарату суду може бути переведено на іншу посаду працівника апарату суду, яка не належить до посад державної служби.

Крім того, у зазначених випадках на такого (таких) помічника (помічників) судді може на певний строк у встановленому законом порядку покладатися виконання повноважень додаткового помічника іншого судді (суддів), у якого (яких) найбільше судове навантаження, про що на підставі подання відповідного судді та особистої заяви помічника судді видається наказ керівника апарату суду.

У разі відрядження як тимчасового переведення судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації відповідно до статті 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» помічник такого судді може бути призначений на посаду до суду, до якого відряджається суддя (за його особистою заявою на час відрядження судді). Рішення про призначення помічника судді приймається за поданням відрядженого судді керівником апарату суду, до якого відряджається суддя.

У разі відсутності згоди помічника (помічників) судді на призначення до суду, до якого відряджається суддя, чи переведення помічника (помічників) на іншу посаду працівника апарату суду або виконання повноважень додаткового помічника іншого судді, або за умови неможливості переведення за його згодою на посаду помічника судді або іншу посаду в апараті суду він (вони) підлягає (підлягають) звільненню з посади на підставі пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України.

Максимальна кількість помічників суддів у суді не може перевищувати кількість посад суддів, визначених Вищою радою правосуддя з урахуванням консультативного висновку Державної судової адміністрації України, судового навантаження та в межах видатків, визначених у Державному бюджеті України на утримання судів та оплату праці суддів (до ухвалення відповідного рішення Вищої ради правосуддя кількість суддів у суді визначається наказами Державної судової адміністрації України).

До цієї кількості додається кількість посад, що відповідає кількості адміністративних посад та кількості посад суддів, які є членами Ради суддів України.

У випадку ухвалення рішення про відрядження судді до суду понад встановлену кількість посад суддів до максимальної кількості помічників суддів додається кількість посад, яка відповідає кількості посад відряджених суддів понад встановлену кількість.

Максимальна кількість посад помічників суддів у Верховному Суді визначається Пленумом Верховного Суду, а у вищих спеціалізованих судах - зборами суддів відповідного суду з урахуванням судового навантаження та в межах видатків, визначених у Державному бюджеті України на утримання цих судів.»

Абзац перший пункту 12 Положення викладено у новій редакції:

«Трудові відносини з помічником (помічниками) судді припиняються в день припинення повноважень безпосереднього керівника та/або в день відрахування безпосереднього керівника зі штату суду, або в день вибуття/прибуття судді у відрядження як тимчасового переведення судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації відповідно до статті 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», або в день ухвалення з`їздом суддів України рішення про обрання Ради суддів України в новому складі. Наказ про звільнення помічника (помічників) судді видається керівником апарату відповідного суду на підставі подання безпосереднього керівника та/або на підставі наказу про відрахування безпосереднього керівника зі штату суду, вибуття судді у відрядження як тимчасове переведення судді.»

Отже, на момент звільнення позивача з посади помічника судді (31.10.2022) діяла нова редакція Положення.

Аналіз зазначених положень дає підґрунтя для висновку, що звільнення помічника судді відбувається за наказом керівника апарату суду на підставі: 1) або заяви про звільнення за власним бажанням; 2) або за поданням судді; 3) або у випадках, визначених пунктом 11 цього Положення чи 4) в порядку врегулювання конфлікту інтересів згідно із законодавством.

Таким чином, правовою підставою для звільнення помічника судді та водночас підставою для прийняття відповідного наказу про таке звільнення є, зокрема, відрядження судді до іншого суду та відсутності подання про призначення помічника судді.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.11.2023 р. (справа № 280/6868/22), що враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Як свідчать встановлені обставини справи, з 09.02.2022, за поданням судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Пономаренко Л.Е., Дітьковську О.В. було призначено на посаду помічника судді.

Так, рішенням голови Верховного Суду від 04.05.2022 року № 93/0/149-22, суддя Пономаренко Л.Е. була тимчасово переведена шляхом відрядження до Городоцького районного суду Хмельницької області.

В свою чергу, подання про призначення позивача на посаду помічника судді у штаті Городоцького районного суду Хмельницької області, суддя Пономаренко Л.Е. не подавала, що зумовлює відсутність у відповідачів повноважень щодо вирішення питання про призначення позивача помічником судді в порядку проведення процедури відрядження судді та, як наслідок, правомірності прийняття спірного наказу.

Стосовно аргументів позивача про те, що їй не було запропоновано роботу в Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області на інших посадах, то колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що посада помічника судді, як працівника патронатної служби, має свої особливості, зокрема, на помічника судді не поширюється дія статей 39-1, 41 43-1, 49-2 та частини 3 статті 184 Кодексу законів про працю України, а саме положення трудового законодавства України щодо попередження про майбутнє звільнення та переважного права на залишення на роботі.

Щодо доводів позивача з приводу того, що звільнення позивача не було прогнозованим та передбачуваним, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Пунктом 2 статті 36 Кодексу законів про працю України визначено, що підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

За приписами статті 23 Кодексу законів про працю України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Частиною першою статті 92 Закону України «Про державну службу» визначено, що до посад патронатної служби належать посади, зокрема, помічників суддів.

За змістом частини другої статті 92 Закону України «Про державну службу» працівник патронатної служби призначається на посаду на строк повноважень особи.

Трудові відносини з працівником патронатної служби припиняються в день припинення повноважень особи (частина третя статті 92 Закону України «Про державну службу»).

За приписами пункту 8 Положення, помічник судді призначається на посаду на строк повноважень безпосереднього керівника та не довше ніж на період перебування безпосереднього керівника у штаті суду.

За змістом абзацу першого пункту 12 Положення, трудові відносини з помічником судді припиняються в день вибуття судді у відрядження як тимчасового переведення судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації відповідно до статті 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

З врахуванням наведеного правового регулювання та обставин цієї справи позивач мала можливість передбачити та не могла не усвідомлювати наслідки тимчасового переведення судді шляхом відрядження до іншого суду щодо неї.

Інші доводи позивача, що викладені в апеляційній скарзі до уваги колегією суддів не приймаються, тому як не мають правового значення для правильного вирішення справи.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2023 в адміністративній справі №280/6957/22 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва