Справа № 947/9993/23
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 р. Категорія 113070100м. ОдесаСправа № 947/9993/23
Перша інстанція: суддя Бескровний Я.В.,

час і місце ухвалення: м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що працівниками поліції проведено огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 з порушенням встановленого законом порядку. Крім того, працівники поліції не фіксували проведення всіх дій належним чином, не повідомили особі права та безпідставно вилучили посвідчення водія.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2023 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції не врахував, що законодавством визначений порядок проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння водія, відповідно до якого такий огляд проводиться на місці зупинки поліцейським, і лише у разі незгоди водія із результатом або незгодою пройти огляд на місці зупинки, огляд проводиться у закладі охорони здоров`я. Натомість, огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння може проводитись одразу у закладі охорони здоров`я. Законодавцем визначено, що порушення порядку проведення огляду має наслідком його недійсність. Тобто ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Управлінням патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2023 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, відповідач вказує, що існує стала практика Великої Палати Верховного Суду у спорах щодо оскарження дій при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та/або такого протоколу. Зокрема правова позиція про те, що такі спори не є адміністративними, оскільки відповідач при складанні протоколу здійснював не публічно-владні управлінські функції, а процесуальні дії, оцінка яким має бути надана під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, була висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13 березня 2019 року в справі №712/7385/17, від 19 червня 2019 року в справі №638/3490/18, від 22 січня 2020 року в справі №2-а/489/7/2016.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 04.05.2021 року притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАПта накладено адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а саме за те, що 10.03.2023 року о 11 годині 35 хвилин він керував автомобілем «Mitsubishi» номерний знак « НОМЕР_1 » по вулиці І. Рабіна 23 у місті Одесі, з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло (звужені), тремтіння пальців рук, не природня блідність обличчя, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичній установі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника Таволжанського Миколи Володимировича, який діяв в інтересах ОСОБА_1 , залишено без задоволення. Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 04 травня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишено без змін.

Вважаючи дії працівників патрульної поліції щодо огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також перебування під впливом лікарських препаратів проведеного з порушенням встановленого законом порядку та в частині вилучення посвідчення водія протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки оскаржувані дії працівників поліції та протокол не стосувались притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, що виключає, в свою чергу, прийняття цим судом одного з рішень, передбачених ст.286ч.3 КАС України.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду не погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 5 КАС передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Завданням адміністративного судочинства за приписами частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративною справою визначено публічно-правовий спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункти 1, 2 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Відтак, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Як убачається із матеріалів справи, позивач просить суд визнати неправомірні дії поліцейських при складанні протоколу за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та вилучення посвідчення водія.

Приписами пункту 2 частини першої статті 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення.

Згідно з статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб саме у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку із прийняттям рішення чи вчиненням публічно-владних управлінських дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Разом з тим, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, з огляду на норми статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення та вилучення посвідчення водія в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їхнього розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити (за наявності порушень) права особи, яка притягується до відповідальності, що не відповідає завданням адміністративного судочинства.

При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його незаконним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суду у постановах від 13.03.2019 року по справі №712/7385/17 та від 22.01.2020 року по справі №2-а/489/7/2016, зазначивши, що оскаржувані позивачем рішення та дії відповідачів не є рішенням суб`єкта владних повноважень, за яким виникають негативні наслідки для особи в частині притягнення його в подальшому до адміністративної відповідальності, а тому не підпадають під визначення рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідна категорія спорів не є адміністративною, оскільки відповідач при складанні протоколу здійснював не публічно-владні управлінські функції, а процесуальні дії, оцінка яким має бути надана під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Указана позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13.03.2019 року по справі №712/7385/17, від 19.06.2019 року по справі №638/3490/18, від 22.01.2020 року по справі №2-а/489/7/2016, від 18.01.2021 року по справі №643/8023/20, від 27 липня 2022 року по справі № 307/3754/21.

У розрізі наведеного щодо позовних вимог про визнання протиправними дій поліцейських під час складання протоколу та вилучення посвідчення водія, колегія суддів звертає увагу, що відповідні правовідносини перебувають поза межами публічно-правового спору, оскільки були предметом розгляду під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по справі №521/8148/23 і судом надавалася оцінка даним обставинам, а отже, унеможливлює поширення юрисдикції адміністративного суду на такий спір.

З аналізу матеріалів справи та норм права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що даний спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, заявлені ним вимоги не підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів звертає увагу, що «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Зазначена правова позиція також відображена у постановах Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №800/559/17, від 03.04.2018 року у справі №9901/152/18 та від 30.05.2018 року у справі №9901/497/18.

За правилами ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 315, 319, 321, 325, 328, 329, КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2023 року по справі № 947/9993/23, - скасувати.

Провадження у справі № 947/9993/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді С.Д. Домусчі О.І. Шляхтицький