Справа № 420/2641/23
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 листопада 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/2641/23

Перша інстанція: суддя Хом`якова В.В.,

повний текст судового рішення

складено 28.04.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом підприємства з іноземним капіталом «ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року адміністративний позов підприємства з іноземним капіталом «ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ» задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів: від 04.08.2022 за № UA500500/2022/200169/2, від 05.08.2022 за № UA500500/2022/200170/2, від 05.08.2022 за № UA500500/2022/200171/2, від 06.08.2022 за № UA500500/2022/200172/2, від 06.08.2022 за № UA500500/2022/200173/2, від 18.08.2022 за № UA500500/2022/200177/2, від 18.08.2022 за № UA500500/2022/200178/2, від 18.08.2022 за № UA500500/2022/200179/2. Стягнуто з Одеської митниці () за рахунок бюджетних асигнувань на користь підприємства з іноземним капіталом «ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ» () 9585 (дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 55 копійок судового збору.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням Одеська митниця подала апеляційну скаргу.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, зазначаючи, що ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2023 року первинну апеляційну скаргу (подану у строк, встановлений процесуальним законом) було повернуто у зв`язку з невиконанням ухвали суду в частині сплати судового збору. Повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду, а тому апелянт, користуючись своїм правом, повторно звертається з апеляційною скаргою.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання Одеської митниці про поновлення процесуальних строків. Апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського кружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року - залишено без руху. Надано скаржнику десятиденний строк з моменту отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків апеляційної скарги. Роз`яснено, що у разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, будуть визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.

На виконання вимог ухвали від Одеської митниці надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтована тим, що апелянт є бюджетною установою, при цьому, в умовах воєнного стану, її фінансування, як і інших державних установ, є обмеженим.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

Суд зазначає, що статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010 року, заява № 45783/05).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Сплата судового збору за подання апеляційної скарги є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з апеляційною скаргою.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року «Надточій проти України» зазначив, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Обов`язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин своїх прав та обов`язків, передбачених законами України.

У постанові від 28.04.2021 року у справі № 640/3393/19 Велика Палата зазначила про те, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду. У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Згідно з правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18, Велика Палата Верховного Суду в цій справі наголошує, що частина перша статті 133 КАС визначає право суду на звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору виходячи із майнового стану сторони, водночас стаття 8 Закону України «Про судовий збір» конкретизує порядок, умови такого звільнення та коло осіб, які можуть бути звільнені від сплати судового збору.

При цьому, як уже зазначалось, із системного аналізу змісту норм зазначеної статті убачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

На підставі наведеного, сплата судового збору відповідачем не є особливою і непереборною обставиною для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 02 лютого 2023 року у справі №240/14867/21.

При цьому, апелянт є установою, що фінансується з Державного Бюджету України.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

На переконання колегії суддів у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору митним органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу належного урядування та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право у будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16 травня 2023 року по справі №820/7245/16.

Отже, з дня прийняття оскаржуваного рішення пройшов значних проміжок часу та на переконання колегії суддів цього часу було достатньо для вирішення питання сплати судового збору.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України №484 від 22.05.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», Кабінет Міністрів України зобов`язаний забезпечити фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору. Тобто відповідальність за сплату судового збору державними органами держава взяла на себе. Відтак посилання суб`єкта владних повноважень на відсутність коштів є безпідставними.

З огляду на те, що апеляційний суд не знаходить підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з п. 3 частини першої ст. 7 вказаного Закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Таким чином, враховуючи, що апеляційним судом було відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі, колегія суддів приходить до висновку про повернення Одеської митниці сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 11502,66 грн. відповідно до платіжної інструкції №1896 від 02 жовтня 2023 року з Державного бюджету України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 298, 299, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

У задоволені заяви Одеської митниці про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом підприємства з іноземним капіталом «ІНДРАЯНІ ОВЕРСІЗ» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень.

Повернути Одеській митниці сплачений згідно платіжної інструкції №1896 від 02 жовтня 2023 року судовий збір у розмірі 11502,66 грн. (одинадцять тисяч п`ятсот дві гривні) 66 коп. з Державного бюджету України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді Н.В. Вербицька К.В. Кравченко