Справа № 205/8902/22
Суддя: Терещенко Т. П.
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

14.11.2023 Єдиний унікальний номер 205/8902/22
Провадження № 2-а/205/8/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання - Кривозуб О.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_5,

представника відповідача - Хижняк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області в особі Новокодацького відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги з урахуванням уточненої позовної заяви тим, що 29 грудня 2017 року її нотаріально посвідченою заявою запрошено в гості громадянкою України ОСОБА_2 та 12 червня 2018 року вона уклала шлюб з громадянином України ОСОБА_3 . Зазначає, що у 2018 році нею було отримано посвідку на тимчасове проживання, яка в подальшому неодноразово обмінювалась у зв`язку з закінченням строку дії, а дія останньої закінчилась 30 травня 2022 року, у зв`язку з чим, 10 листопада 2022 року вона звернулась до ДМС України для обміну посвідки на тимчасове проживання, але 01 грудня 2022 року управлінням у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в Дніпропетровській області їй було надано рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання, у зв`язку з чим, 06 грудня 2022 року нею було направлено скаргу до ДМС України. Вказує, що 13 грудня 2022 року Новокодацьким відділом у місті Дніпрі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області щодо неї складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП. Посилається на те, що вона не переховувалась від співробітників органів ДМС України та перебувала за адресою, яка повідомлялась раніше органам ДМС України, і за першим викликом прибула до Новокодацького відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області для складення протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про накладення адміністративного стягнення відносно неї, хоча не визнає себе винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення. Зазначає, що вона перебуває у шлюбі та знаходиться на утриманні чоловіка - громадянина України ОСОБА_3 , а зазначена у постанові інформація про відсутність у неї коштів на покриття витрат на перебування на території України не відповідає дійсності. Вказує також, що 14 грудня 2022 року нею сплачено штраф в розмірі 1 700 грн., але це не є визнанням нею вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Також 14 грудня 2022 року Новокодацьким відділом у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства за №14 та проставлено відповідний штамп в її паспорт і зобов`язано залишити територію України до 12 січня 2023 року. Посилається на те, що вона підпадає під виключення, що зазначені у п. 2 постанови КМУ від 01 листопада 2022 року №1232, оскільки мала діючу посвідку на тимчасове проживання на території України, строк дії якої закінчився 30 травня 2022 року, тобто у період дії воєнного стану, та перебуває у шлюбі з громадянином України понад 2 роки. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДМ №004458 та постанова про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН №004449 були складені і підписані тимчасово виконуючою обов`язки заступника начальника Новокодацького відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області Ткач А.Ю., тобто, не уповноваженою особою, що є порушенням ст. 222-1 КУпАП. З урахуванням вищевикладеного, просила визнати протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН №004449 від 13 грудня 2022 року та рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 14 грудня 2022 року №14, прийнятого головним спеціалістом Новокодацького відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області Ухановим А.М., затвердженого т.в.о. заступника начальника Новокодацького відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області Ткач А.Ю.; зобов`язати ГУ ДМС у Дніпропетровській області в особі Новокодацького відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області анулювати в її паспорті громадянки Російської Федерації штамп та запис «прийнято рішення про примусове повернення від 14 грудня 2022 року №14», а також судові витрати у справі стягнути з відповідача.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2022 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та зупинено виконання рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства №14 від 14 грудня 2022 року, прийнятого головним спеціалістом Новокодацького відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області Ухановим А.М., затвердженого т.в.о. заступника начальника Новокодацького відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області Ткач А.Ю., до моменту набрання рішенням суду законної сили в адміністративній справі № 205/8902/22.

04 січня 2023 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку термінової адміністративної справи.

Представником Новокодацького відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області Ухановим А.М. було направлено на адресу суду відзив на адміністративний позов, в якому він просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, обґрунтовуючи це тим, що 26 жовтня 2022 року відбулось набрання чинності постановою КМУ від 21 жовтня 2022 року №1202 «Деякі питання реалізації актів законодавства у сфері міграції в умовах воєнного стану», якою встановлено, що посвідки на тимчасове чи постійне проживання, крім тих, які оформлені громадянам Російської Федерації, строк дії яких закінчився або які підлягають обміну відповідно до законодавства після 24 лютого 2022 р., підтверджують законні підстави для тимчасового чи постійного проживання в Україні та право на в`їзд в Україну на період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення чи скасування; іноземці або особи без громадянства, крім громадян Російської Федерації, зобов`язані в установленому законодавством порядку подати документи для обміну таких посвідок на тимчасове чи постійне проживання протягом 30 календарних днів з дня припинення або скасування воєнного стану. Наголошує, що відповідно до п. 67 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ від 25 квітня 2018 року №322, після закінчення строку дії посвідки іноземець та особа без громадянства зобов`язані в семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України. При цьому посвідка здається до територіального органу/територіального підрозділу ДМС. Вказує, що після закінчення строку дії посвідки, з 30 травня 2022 року громадянка РФ ОСОБА_1 була зобов`язана в семиденний строк зняти з реєстрації місця проживання та виїхати за межі України, як це передбачено ч. 14 ст. 4 Закону №3773-VI (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) та п. 67 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання. Зауважив, що при прийнятті постанови про накладення адміністративного стягнення від 13 грудня 2022 року серії ПН МДН №004449 та рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 14 грудня 2022 року №14 враховано положення постанови КМУ від 01 листопада 2022 року №1232 «Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану». Посилається на те, що 02 грудня 2022 року ОСОБА_1 отримала рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання від 01 грудня 2022 року №492, прийняте ГУ ДМС України в Дніпропетровській області за наслідками розгляду її заяви на підставі пп. 7 п. 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, яке ОСОБА_1 не оскаржене та є чинним. Вказує, що із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, ОСОБА_1 не зверталась, однак ухилилась від виїзду з України, чим порушила правила перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні, а саме вимоги ч. 14 ст. 4, ч. 3 ст. 9 Закону №3773-VI, п. 67 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, та перейшла на нелегальне проживання в Україні, а факт виявлення порушення з боку позивача зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення та за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення за вчинення якого передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 203 КУпАП винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН №004449 від 13 грудня 2022 року у виді штрафу в розмірі 1 700 грн., та з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, керуючись ст. 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» 14 грудня 2022 року прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, яким зобов`язано позивача покинути територію України у термін до 12 січня 2023 року.

30 січня 2023 року представником позивача Мироновою В.В. в системі «Електронний суд» було сформовано відповідь на відзив, в обґрунтування якої зазначила, що відповідно до змісту постанови КМУ від 28 лютого 2022 року №165 «Про зупинення строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру» були зупинені строки надання, крім строків надання адміністративних послуг у сферах державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації актів цивільного стану, суб`єктами (особами), що провадять діяльність під час воєнного стану, адміністративних послуг суб`єктами їх надання та строки видачі дозвільними органами документів дозвільного характеру на час воєнного стану в Україні (крім надання адміністративних послуг у сфері будівництва, визначених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»). Посилається на те, що позивач зверталась з письмовим зверненням від 11 серпня 2022 року до ДМС України щодо можливості обміну своєї посвідки на тимчасове проживання, але її було повідомлено листом ДМС України від 23 серпня 2022 року, що до прийняття ВРУ та набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, ДМС тимчасово припинено прийом від громадян рф, зокрема, про обмін посвідки на тимчасове проживання. Вказує, що через те, що на момент закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання - 30 травня 2022 року в Україні було введено воєнний стан та також через нездійснення відповідачем своїх функцій, в тому числі з прийому заяв від громадян рф про обмін посвідки на тимчасове проживання, позивач не мала можливості звернутися з такою заявою у передбачений законодавством строк з незалежних від позивача причин. Зазначає, що зі змісту постанови КМУ від 01 листопада 2022 року №1232 «Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану» вбачається, що позивач підпадає під виключення, що зазначені у п. 2, оскільки остання мала діючу посвідку на тимчасове проживання на території України, строк якої закінчився 30 травня 2022 року, тобто у період воєнного стану, та перебуває у шлюбі з громадянином України понад два роки. Посилається, що позивач з незалежних від неї причин не мала можливості раніше звернутись до ДМС України для обміну посвідки, що обумовлено зупиненням строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру зокрема обмін просвіток громадянам рф.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши сторін, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є громадянкою Російської Федерації, що підтверджується копією паспорту Російської Федерації № НОМЕР_1 , з нотаріально посвідченим перекладом з російської мови на українську мову, зробленого перекладачем Згутницькою М.О., засвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Щетіловою О.В., зареєстрованому в реєстрі за №11826, 11827 (а. с .72-88).

Матеріалами справи підтверджено, що згідно свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_2 , виданого Південним районним у місті Кам`янське відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, 12 червня 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №93 (а. с. 92).

Судом також встановлено, що згідно до довідок Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради №523 від 15 липня 2019 року та №1399 від 21 жовтня 2021 року про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_1 зареєстрована з 27 серпня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 94, 95).

З наявної в матеріалах справи розписки від 27 червня 2019 року судом встановлено, що громадянка РФ ОСОБА_1 отримала посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_3 , в якій зазначено, що датою закінчення строку дії вищевказаної посвідки є 14 червня 2020 року (а. с. 93,96).

Також судом встановлено, що 09 червня 2021 року громадянка РФ ОСОБА_1 була документована посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_4 строком дії до 30 травня 2022 року (а. с. 97).

Крім того, з листа Державної міграційної служби України №Г-7127-22/8.1/3896-22 від 23 серпня 2022 року вбачається, що у ДМС України розглянуло звернення ОСОБА_1 від 11 серпня 2022 року щодо можливості обміну посвідки на тимчасове проживання, виданої строком дії до 30 травня 2022 року, та повідомлено, що до прийняття ВРУ і набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, ДМС тимчасово припинено прийом заяв від громадян РФ зокрема, про обмін посвідки на тимчасове проживання, та розроблено проект нормативно-правового акту, який встановлює умови подання громадянам країни-агресора заяв про отримання адміністративних послуг у міграційній сфері, який перебуває на стадії погодження із заінтересованими центральними органами виконавчої влади (а. с. 98-99).

Матеріалами справи також підтверджено, що на підставі пп. 7 п. 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ №322 від 25 квітня 2018 року, громадянці РФ ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання, що підтверджується рішенням про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання №0492 від 01 грудня 2022 року (а. с. 100).

Судом встановлено, що головним спеціалістом Новокодацького відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Ухановим А.М. складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ПР МДМ №004458 від 13 грудня 2022 року про те, що 13 грудня 2022 року о 14:00 за адресою Новокодацького відділу у м. Дніпрі виявлено громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , яка порушила правила перебування іноземців на території України, а саме: проживала в Україні без документів на право проживання, так як відмовили у видачі посвідки на тимчасове проживання, за що передбачена відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП (а. с. 102).

Більш того, тимчасово виконуючою обов`язки заступника начальника Новокодацького відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Ткач А.Ю. розглянуто справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про порушення ч. ч. 1, 3 ст. 3, ст. 9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (протокол про адміністративне правопорушення Серії ПР МДМ №004458 від 13 грудня 2022 року), у зв`язку з чим було складено постанову про накладення адміністративного стягнення Серії ПН МДН №004449 від 13 грудня 2022 року та накладено на ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн., який було сплачено ОСОБА_1 , що підтверджується копією квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №1996059 від 14 грудня 2023 року (а. с. 102-106).

З матеріалів справи встановлено, що 14 грудня 2022 року головним спеціалістом Новокодацького відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Ухановим А.М. також було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства щодо ОСОБА_1 , згідно якого вирішено примусового повернути ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни та зобов`язати її покинути територію України до 12 січня 2023 року, та яке було затверджено тимчасово виконуючою обов`язки заступника начальника Новокодацького відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Ткач А.Ю. (а. с. 150-152).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 1 статті 33 Конституції України передбачено, що кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантуються свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно із ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Статтею 9 КАС України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 222-2 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства про паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, законодавства про перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, про транзитний проїзд через територію України, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, а також питання щодо реєстрації місця проживання (статті 200, 201, частина перша статті 203, стаття 203-1 (крім порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204, 205, 206).

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник, заступники керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.

Приписами ч. 1 ст. 203 КУпАП встановлено, що порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз вищезазначених правових норм вказує на те, що міграційний орган уповноважений через своїх працівників притягувати іноземців та осіб без громадянства до адміністративної відповідальності за вчинення ними визначених законом адміністративних правопорушень, зокрема за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні.

Отже, суб`єктивна сторона правопорушення передбаченого статтею 203 КУпАП характеризується саме наявністю умисної вини.

Крім того, ст. 10 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 3 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно із ч. 16 ст. 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Разом з тим, підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжено та триває до теперішнього часу.

Положеннями ч. ч. 1 - 3 ст. 17 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав). Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України. У продовженні строку перебування іноземцю або особі без громадянства може бути відмовлено в разі відсутності для цього підстав та достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов`язаних із перебуванням іноземця або особи без громадянства в Україні, або відповідних гарантій від приймаючої сторони.

Частиною 1 статті 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Аналіз вищевказаної правової норми дає підстави для висновку, що порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства є самостійною підставою для примусового повернення іноземців та осіб без громадянства в країну походження або третю країну.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Частиною 1 ст. 31 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: - де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; - де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; - де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; - де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Відповідно до вимог п. п. 16 та 17 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ №322 від 25 квітня 2018 року, документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт) та територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС за місцем проживання іноземця або особи без громадянства. Документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні.

Крім того, п. 19 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ №322 від 25 квітня 2018 року, передбачено, що у разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж протягом останнього дня строку її дії. Якщо до закінчення строку дії посвідки лишилося менш як 15 робочих днів, подання документів для її обміну здійснюється лише до територіального органу/територіального підрозділу ДМС. При цьому територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС здійснюється в установленому законодавством порядку продовження строку тимчасового проживання іноземця або особи без громадянства на період, необхідний для розгляду такої заяви. Посвідка, що підлягає обміну, після приймання документів повертається особі та здається нею під час отримання нової посвідки.

Разом з тим, відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 року №165 «Деякі питання реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб», на яку посилається відповідач у відзиві, було постановлено: 1) зупинити строки надання адміністративних послуг суб`єктами їх надання та видачу дозвільними органами документів дозвільного характеру на час воєнного стану в Україні; 2) поновити зупинені строки у місячний строк після припинення чи скасування воєнного стану на відповідній території України.

Слід також зазначити про те, що пунктом 4 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» установлено, що до іноземців та осіб без громадянства, які не змогли виїхати за межі України або не змогли звернутися до територіальних органів/підрозділів Державної міграційної служби України із заявою про продовження строку перебування на території України та/або про обмін посвідки на тимчасове/постійне проживання у зв`язку із введенням карантину, не застосовується адміністративна відповідальність за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, якщо такі порушення настали в період чи внаслідок встановлення карантину. Оформлення документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, у період дії карантину здійснюється за місцем звернення особи.

Згідно із п. 1 постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року №1236 установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2022 року на території України карантин.

Водночас, постановою КМУ №1232 від 01 листопада 2022 року «Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану» установлено, що у період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення або скасування надання територіальними органами/територіальними підрозділами Державної міграційної служби адміністративних послуг громадянам Російської Федерації здійснюється з урахуванням таких особливостей: розгляд заяв про оформлення дозволу на імміграцію, оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених) та обмін посвідок на постійне чи тимчасове проживання, поданих до набрання чинності цією постановою, зупиняється до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором.

У разі звернення громадянина Російської Федерації із заявою про оформлення дозволу на імміграцію, продовження строку перебування, оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених) та обмін посвідок на постійне чи тимчасове проживання територіальний орган/територіальний підрозділ Державної міграційної служби інформує про відмову в прийнятті документів до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором.

Як встановлено судом, законний строк перебування ОСОБА_1 на території України закінчився 30 травня 2022 року, в зв`язку з чим, 13 грудня 2022 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, а також винесено рішення про примусове повернення позивача до країни походження або третьої країни.

При цьому, судом також встановлено, що позивач 13 грудня 2022 року надавала пояснення на ім`я заступника начальника Новокодацького відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 , де вказувала, що отримала першу посвідку у зв`язку з укладенням шлюбу з громадянином України ОСОБА_3 , а потім ще отримувала посвідки, але 01 грудня 2022 року їй було відмовлено у видачі посвідки на підставі пп. 7 п. 61 Порядку №322, але покинути територію України протягом 7 днів не має можливості. Також посилалась на те, що вчасно не подала документи на обмін посвідки, оскільки документи не приймались (а. с. 148).

Крім того, в матеріалах справи наявна відповідь ДМС України ОСОБА_1 від 23 серпня 2022 року про неможливість обміну посвідки на тимчасове проживання, виданої строком дії до 30 травня 2022 року (а. с. 40).

Також оскаржувана постанова була прийнята відповідачем в період дії карантину, чим порушено вимоги пункту 4 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Отже вищевказані обставини свідчать про відсутність суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 203 КУпАП.

Суд також враховує, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року у справі №160/20816/22 було задоволено позовну заяву ОСОБА_1 відповідно до якого визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 01 грудня 2022 року №0492 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 , а також зобов`язано ГУ ДМС України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 листопада 2022 року про обмін посвідки на тимчасове проживання, яке набрало законної сили 01 серпня 2023 року (а. с. 225-232).

Вищевказане рішення також було зокрема вмотивовано тим, що до ОСОБА_1 не можуть бути застосовані обмеження, встановлені постановою КМУ №1232 від 01 листопада 2022 року «Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану», оскільки підтверджено факт перебування у шлюбі понад два роки з громадянином України.

Більш того, у вищезазначеному рішенні зазначено, що ГУ ДМС України в Дніпропетровській області не заперечувались обставини надання ОСОБА_1 в повному обсязі документів та інформації, які необхідні для оформлення і видачі посвідки, а також суд дійшов висновку, що рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 01 грудня 2022 року №0492 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 прийнято необґрунтовано та підлягає скасуванню.

Отже, зі змісту оспорюваної постанови про накладання адміністративного стягнення встановлено, що під час вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не встановлювався факт наявності умислу в її діях, які були пов`язані з порушенням правил перебування на території України, а відповідно, як наслідок і наявність складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП, що свідчить про протиправність останньої та необхідність її скасування, а оскаржувана постанова була складена саме через відмову у видачі ОСОБА_1 посвідки на тимчасове проживання, при цьому вищевказане рішення про відмову у видачі посвідки на тим часове проживання ОСОБА_1 визнано протиправним та скасовано рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року у справі №160/20816/22.

Частиною 4 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За вищевикладених обставин суд дійшов висновку, що порушення позивачем ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» обумовлено зупиненням строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН №004449 від 13 грудня 2022 року щодо ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Разом з тим, позивачем також оскаржується рішення від 14 грудня 2022 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни, громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 відповідно до якого вирішено примусово повернути позивача до країни походження або третьої країни та зобов`язано її до 12 січня 2023 року покинути територію України.

В матеріалах справи наявний лист ГУ ДМС України в Дніпропетровській області №1216-1342/1216-23 від 23 вересня 2023 року, яким було повідомлено ОСОБА_1 про те, що скасування рішення про примусове повернення в країну походження або третю країну та анулювання штампу в паспорті про примусове повернення здійснюється за рішенням суду, а також вказано, що в рішенні суду від 29 травня 2023 року у справі №160/20816/22 не зазначено про скасування вказаного рішення (а. с. 233).

Суд враховує, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року у справі №160/20816/22 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 01 грудня 2022 року №0492 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 та зобов`язано ГУ ДМС України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 листопада 2022 року про обмін посвідки на тимчасове проживання, яке набрало законної сили 01 серпня 2023 року.

Крім того, підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення Серії ПР МДМ №004458 від 13 грудня 2022 року та постанови про накладення адміністративного стягнення Серії ПН МДН №004449 від 13 грудня 2022 року слугувала саме відмова у видачі посвідки на тимчасове проживання, що вбачається з їх змісту, а під час розгляду справи судом встановлено наявність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення Серії ПН МДН №004449 від 13 грудня 2022 року.

Судом також враховується, що позивач під час перебування в Україні не порушувала громадський порядок, а також після сплину строку дії посвідки на тимчасове проживання вчиняла дії щодо легалізації свого положення в Україні шляхом звернення до компетентних органів міграційної служби України щодо продовження строку перебування Україні, що не відбулось через незалежні від позивача обставини.

Більш того, суд наголошує, що у відповідності до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 21 червня 1988 року по справі «Боррехаб проти Нідерландів», яке в силу положень частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, висвітлив правову позицію щодо захисту права на «сімейне життя» у випадку депортації іноземця з території держави-учасниці Конвенції.

Позиція Суду ґрунтувалася на тому, що відмова у видачі особі нової посвідки на проживання і подальша депортація із країни призведуть до розриву сімейних зав`язків. У наведеній справі, Суд дійшов висновку, що в такому випадку має місце порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N005 (право на повагу до приватного і сімейного життя).

Так, відповідно до положень статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справі «Боррехаб проти Нідерландів» від 21 червня 1988 року та у справі «Каплан та інші проти Норвегії» від 24 липня 2014 року, роз`єднання сім`ї без доведення таким заходом втручання досягнення мети - захисту національної, громадської безпеки, запобігання правопорушень чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб, навіть за умови дотримання вимоги законодавства, не відповідає вимогам частини другої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі наведеного у своїй сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 в частині скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 14 грудня 2022 року №14 також підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем було заявлено позовну вимогу щодо зобов`язання відповідача анулювати в її паспорті громадянки Російської Федерації штамп та запис «прийнято рішення про примусове повернення від 14 грудня 2022 року №14».

З приводу цього суд зазначає, що вказана вимога задоволенню не підлягає, оскільки вищевказане рішення, на підставі якого було вчинено відповідний напис, судом скасовується, що є належним захистом порушених прав позивача за наявних обставин.

Окрім того, суд відзначає, що відповідачу відомо про обов`язок діяти саме таким чином на виконання рішення суду і такі дії в разі скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства відповідач зобов`язаний буде виконати без додаткового зобов`язання щодо вчинення таких дій.

При цьому, позовна вимога ОСОБА_1 в частині зобов`язання ГУ ДМС у Дніпропетровській області в особі Новокодацького відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області анулювати в її паспорті громадянки Російської Федерації штамп та запис «прийнято рішення про примусове повернення від 14 грудня 2022 року №14» також не може бути задоволена, оскільки саме місцевим загальним судом як адміністративним судом за наслідками розгляду адміністративної справи не передбачено право суду зобов`язувати суб`єкт владних повноважень вчиняти певні дії, як просить позивач, а тому, з урахуванням всього вищезазначеного, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2022 року з 01 січня встановлений у розмірі 2 481 грн.

Разом з тим, судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви про оскарження постанови про адміністративне правопорушення встановлено у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн.

Однак, при зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір за три позовні вимоги у розмірі 992,40 грн. за кожну на загальну суму в розмірі 2 977,20 грн., при цьому, за заявлену вимогу щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення позивач повинна сплатити судовий збір у розмірі 496,20 грн., а за інші дві позовні вимоги у розмірі 992,40 грн. за кожну на загальну суму 2 481 грн.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на підставі ст. 139 КАС України судові витрати у справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір у розмірі 496,20 грн. та 992,40 грн. на загальну суму в розмірі 1 488,60 грн. з урахуванням часткового задоволення позовних вимог.

Згідно із положеннями п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, однак, відповідно до матеріалів справи вказаного клопотання від позивача до суду не надходило.

Керуючись ст.ст. 19, 26, 33 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 6, 77, 242-246, 255, 286, 288 КАС України, ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», «Про правовий режим воєнного стану», Постановою КМУ №1232 від 01 листопада 2022 року «Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану», Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №321, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області в особі Новокодацького відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН №004449 від 13 грудня 2022 року, складену тимчасово виконуючою обов`язки заступника начальника Новокодацького відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Ткач Альоною Юріївною щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства №14 від 14 грудня 2022 року прийнятого головним спеціалістом Новокодацького відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області Ухановим Андрієм Миколайовичем, затвердженого тимчасово виконуючою обов`язки заступника начальника Новокодацького відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області Ткач Альоною Юріївною - скасувати.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області в особі Новокодацького відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5 ) документально підтвердженні судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 1 488,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 17 листопада 2023 року.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області в особі Новокодацького відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, , місцезнаходження: 49064, м. Дніпро, пр. Сергія Нігояна, 75.

Суддя: Т.П. Терещенко