Справа № 500/1264/23
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 500/1264/23 пров. № А/857/12390/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року (ухвалене головуючим-суддею Мандзієм О.П. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Тернополі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - ГУ ПФУ, пенсійний орган, відповідач), в якому просив визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо зменшення розміру пенсії та зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком державного службовця згідно ст.37 Закону України Про державну службу №3723-XII від 16.12.1993 (далі - Закон №3723) на підставі довідок Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі - ГУ ДПС) №82/10/19-00-13-33 (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), №83/10/19-00-13-33 від 30.01.2020 та здійснити відповідний перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум, з 31.01.2020.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 позовні вимоги були задоволені повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідно до рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 по справі №500/578/20 неможливо самостійно визначити заробітну плату при розрахунку пенсії згідно Закону №3723. До заяви позивачем долучено довідки №82/10/19-00-13-33, №83/10/19-00-13-33 від 30.01.2020, видані ГУ ДПС про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, які не відповідають вимогам Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України Деякі низання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб №622 від 14.09.2016 (далі - Порядок №622), а тому не можуть бути враховані. Також вказує, що періоди роботи в податкових органах не підлягають зарахуванню до стажу державної служби, оскільки позивачу присвоювались персональні звання, а не ранги державних службовців. Тому спірний перерахунок пенсії проведено та призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).

Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058.

21.12.2019 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №3723, до якої додав довідки про складові заробітної плати №82/10/19-00-13-33, №83/10/19-00-13-33 від 30.01.2020, видані ГУ ДПС.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 по справі №500/578/20, яке набрало законної сили, визнано протиправною відмову ГУ ПФУ у переведенні ОСОБА_1 на пенсію відповідно до ст.37 Закону №3723, оформлену листом №360/03-15 від 12.02.2020 та зобов`язано ГУ ПФУ зарахувати ОСОБА_1 період роботи 02.07.1990 по 15.07.2013 до стажу державної служби та перевести його на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723.

За змістом листів пенсійного органу №4161-4326/М-02/8-1900/22 від 23.12.2022, №1900-0305-8/3655 від 27.01.2023, на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 по справі №500/578/20 позивачу з 31.01.2020 було призначено пенсію державного службовця відповідно до Закону №3723. Однак рішення суду не містить додаткової регламентації порядку виконання задоволених позовних вимог, зокрема, не визначено порядок розрахунку середньомісячного заробітку та не зазначено, які довідки про складові заробітної плати повинні бути враховані при виконанні вказаного судового рішення, позивачу у жовтні 2022 року проведено перерахунок пенсії з 31.01.2020 та призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058.

Вважаючи протиправними дії пенсійного органу, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не здійснено належного обґрунтування чому, на його думку, підстави для врахування довідок про складові заробітної плати позивача відсутні. Суд виходив з того, що всі відображені в довідках види оплати праці є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а тому вони мають братися до уваги при розрахунку розміру його пенсії.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 2 Порядку №622 передбачено, що згідно з пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу №889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон №889) на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723 мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889 мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України та займають посади державної служби і мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Згідно п.4 Порядку №622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому : посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць; матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

Відповідно до п.5 Порядку №622, форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

На виконання вимог Порядку №622, наказом Міністерства соціальної політики України №750 від 10.05.2017, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.06.2017 за №766/30634, було затверджено Порядок видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад за №750 (далі - Порядок №750).

Відповідно до п.7 Порядку №750, довідка для призначення пенсії видається державним органом, в якому працювала особа, відповідно до пунктів 4, 5 Порядку №622.

Згідно п.8 Порядку №750, для отримання довідки подаються такі документи: заява; документ, що підтверджує відсутність в державному органі посади державної служби, ліквідацію державного органу; довідки з архівної установи, в якій зберігаються документи ліквідованих державних органів, або іншого органу (організації, установи), в якому (якій) зберігаються документи про заробітну плату, про розміри посадового окладу, надбавок за ранг та вислугу років на день звільнення з посади державної служби (припинення державної служби), надбавок до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень залежно від ступеня секретності інформації, а також інших виплат за їх наявності - у випадку, передбаченому пунктом 6 цього Порядку.

Пунктом шостим Порядку №622 передбачено, що у разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.

Форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889 пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723, затверджені постановою Правління пенсійного фонду України №3-1 від 17.01.2017 (далі - Постанова №3-1).

Такими довідками є : про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, додані до заяви позивача про призначення пенсії довідки складені відповідно до вказаної постанови та відповідають затвердженій формі.

Відтак, колегія суддів зазначає, що вказані довідки є джерелом інформації про доходи позивача, що впливають на правильність обчислення пенсії.

Проте, відповідач не надав жодного доказу щодо правових підстав не врахування вказаних в них відомостей, а лише зазначив, що рішення суду, яке набрало законної сили, не містить покликання на врахування довідок при перерахунку пенсії.

Більше того, колегія суддів звертає увагу, що в апеляційній скарзі скаржник покликається на те, що у позивача відсутній стаж на посадах віднесених до категорій посад державної служби, як на підставу для відмови у задоволенні позову.

З приводу цього колегія суддів зазначає, що право особи на переведення пенсії за віком відповідно до ст.37 Закону №3723 державного службовця встановлено у рішенні Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 по справі №500/578/20, яке набрало законної сили, із зарахуванням часу перебування на посадах які зараховуються до стажу державної служби.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що при переведені позивача на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону №3723 з 31.01.2020 на підставі рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 по справі №500/578/20, відповідач безпідставно не врахував довідки про складові заробітної плати, а тому належним способом захисту прав позивача, відповідно до ч.2 ст.9 КАС України є зобов`язання ГУ ПФУ врахувати при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст.37 Закону №3723 видані ГУ ДПС довідки про складові заробітної плати №82/10/19-00-13-33, №83/10/19-00-13-33 від 30.01.2020.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року по справі №500/1264/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук