Справа № 120/12004/23
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 листопада 2023 р. Справа № 120/12004/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано прийняттям органом Пенсійного фонду України протиправного рішення про відмову у переході на інший вид пенсії відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Позивач акцентує увагу на тому, що ним дотримано усіх умов, що дають право на призначення цього виду пенсії.

Головним управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надано відповідь на відзив, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позову. Серед іншого зазначає, що позивачеві відмовлено у призначенні пенсії з огляду на відсутність необхідного періоду проживання (роботи) станом на 01.01.1993 року у зоні посиленого радіологічного контролю.

До суду надійшов відзив від головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Представник відповідача вказує на те, що документами не підтверджено необхідний період проживання позивачу у зоні посиленого радіоекологічного контролю протягом 4 років станом на 1993 року, відтак, відсутні підстави для здійснення переведення на інший вид пенсії.

Окрім того, представником позивача було подані не передбачені у цій категорії провадження документи по суті справи - відповіді на відзив, у яких він вказує, що достатнім документом, що підтверджує право позивача на призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є посвідчення потерпілого від наслідків аварії на ЧАЕС.

Ознайомившись з наявними матеріалами справи, суд встановив наступне.

Позивач 20.06.2023 року звернувся із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

За принципом екстериторіальності вказану заяву було розглянуто головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

За результатами розгляду цієї зави, головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області прийнято рішення № 84 від 28.06.2023 року, яким відмовлено у призначенні пенсії позивачу, у зв`язку з відсутністю необхідної тривалості періоду постійного проживання чи роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю - не менше 4 років станом на 01.01.1993 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи юридичну оцінку обставинам справи, суд встановив наступне.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28.02.1991 (далі- Закон № 796-XII).

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV, в редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Згідно з абз. 1 ст. 55 Закону № 796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-ХІІ потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

У примітці до п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII зазначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону №796-XII пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше.

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка постійно проживала або працювала на території зони посиленого радіологічного контролю з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 4 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

Відповідно до матеріалів справи, підставою для прийняття органом Пенсійного фонду рішення про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку є відсутність документального підтвердженого періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю.

Перелік документів, що подаються до органу Пенсійного фонду для призначення пенсії, встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі- Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додається, зокрема, документ, який засвідчує особливий статус особи, а саме посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Отже, у довідці має бути зазначено період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, та така має бути видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями). При цьому, законодавець не встановив та не затвердив певного зразка довідки та вимог до неї.

Крім того, основним доказом проживання, роботи або навчання на території зони радіоактивного забруднення чи участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи або посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, яке відповідно до змісту статті 14 Закону № 796-ХІІ, є підставою для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку (стаття 55 Закону № 796-ХІІ).

Різного роду довідки про період роботи (проживання) у зоні радіоактивного забруднення є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (яка була чинною на момент видачі позивачу посвідчення) (далі- Порядок №51) передбачено, що Особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Згідно з п. 2 Порядку № 51 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Зазначене кореспондується зі змістом частини третьої статті 65 Закону №7 96-ХІІ, згідно з якою посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Таким чином, Законом № 796-ХІІ та Порядком № 51 чітко визначено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.10.2019 у справі №212/12245/13-а, від 26.07.2023 у справі № 460/2589/20..

Отже, надаючи особі посвідчення Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи держава визнає за особою право на пільги, встановленні чинним законодавством для власників такого посвідчення.

Так, матеріалами справи, а саме, посвідченням серії НОМЕР_1 від 16.04.1996 року, підтверджено статус позивача як особи потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто такої що постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Отже враховуючи вищенаведене суд доходить висновку, що факт проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років є підтвердженим, відтак, останній має право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років .

Окремо суд вказує й на те, що період навчання з 20.02.1991 року по 31.12.1992 року безпідставно не враховано до періоду проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю, оскільки диплом не свідчить про постійне проживання в м. Вінниця, лише засвідчує факт навчання у навчальному закладі, який розташований в м. Вінниця.

В матеріалах справи відсутні докази проживання позивача в м. Вінниця під час навчання.

За змістом ч. 3 та ч. 4 ст. 15 Закону № 796-ХІІ підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Так, у довідці № 501 від 12.06.2023 року, виданій виконкомом Вапнярської селищної територіальної громади, вказано, що позивач з 14.02.1980 року по даний час працює та проживає у смт Вапнярка Томашпільського р-ну, яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106 відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що зазначені вимоги Порядку 22-1 позивачем дотримані, оскільки останнім надано пенсійному органу як копію посвідчення громадянина, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, так і довідку про період проживання на відповідній території, видану відповідною сільською радою, тобто органом місцевого самоврядування. Відтак, підстав для неприйняття до уваги вказаної довідки та неврахування зазначеного періоду проживання під час навчання в університеті, що складає 4 роки 9 місяців 15 днів) на території радіоактивного забруднення при розгляді заяви про призначення йому пенсії у відповідача не було.

Таким чином, прийняте головним управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області рішення про відмову у призначенні пенсії № 4 від 28.06.2023 року є протиправним.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушених прав є зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати період проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю з 20.02.1991 року по 31.12.1992 року України в Рівненській області призначити та виплачувати з 09.11.2022 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, оскільки позивач досяг пенсійного віку, необхідного для призначення пенсі за віком - 55 років, а із заявою про призначення пенсії звернувся не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, отже пенсія має бути призначена з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 20.06.2023 року.

Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (площа Народна, буд. 4, м. Ужгород, ), головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області № 84 від 28.06.2023 року про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 період навчання на денному відділенні Вінницького політехнічного інституту з 01.09.1886 року по 15.06.1991 року до періоду проживання у зоні посиленого радіаційного контролю.

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 20.06.2023 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович