Справа № 211/1199/23
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 211/1199/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Чепурнова Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Петрова Ігоря Юрійовича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року (суддя Неклеса О.М., повне судове рішення складено 24 липня 2023 року) в справі № 211/1199/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Довгинцівсько-Металургійного відділу у місті Кривому Розі (далі ГУ ДМС) про визнання протиправним та скасування рішення № 47 від 27 серпня 2021 року про заборону йому в`їзду в Україну строком на 5 років, визнання протиправним та скасування рішення № 92 від 30 серпня 2022 року про заборону в`їзду в Україну строком на 10 років.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року позову заяву передано на розгляд Дніпропетровському окружному адміністративному суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Зазначає про неврахування судом першої інстанції судового рішення від 16 червня 2021 року в справі № 211/1113/18, яким відмовлено у задоволенні позову органу ДМС про заборону в`їзду ОСОБА_1 на територію України строком на 5 років.

Без врахування цього рішення відповідачем 27 серпня 2021 року прийнято рішення № 47 про заборону позивачу в`їзду на територію України строком на 5 років, а судом першої інстанції не надана оцінка рішенням № 47 та 92.

Разом з тим, вважає, що відсутні підстави, визначені у статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», для заборони в`їзду позивачу на територію України (він не був затриманий за незаконне перетинання державного кордону (спробу незаконного перетинання), відсутні обґрунтовані підстави вважати, що він ухиляється від виконання рішення про примусове повернення, не виконав у встановлений строк рішення про примусове повернення).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 18 травня 2012 року Республікою Вірменія, прибув в Україну 02 березня 2013 року через КПП «Іловайськ» з приватною метою - тимчасове проживання в Україні. Після в`їзду до України прибув в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області і мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації за місцем проживання.

В подальшому переїхав до іншої адреси і на теперішний час має власну квартиру, в якій мешкає разом з власною донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьківство підтверджується на підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2022 року, за яким ОСОБА_1 є батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки села Степанівка Друга Приазовського району Запорізької області. За зазначеним рішенням суду видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 Довгинцівським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року у справі за № 211/1113/18 відмовлено у задоволенні позову ГУ ДМС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про видворення за межі України та заборону в`їзду.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року по справі 211/1113/18 рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 травня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 13 квітня 2021 року рішення Довгинцівського районного суд м Кривого Рогу від 15 травня 2018 року та постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року в частині вимог щодо примусового видворення скасоване та ухвалено нове рішення, яким задоволено позов у вказаній частині примусового видворення за межі території України громадянина Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 травня 2018 року та постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року в частині вимог щодо заборони в`їзду на територію України терміном на 5 (п`ять) років скасоване та направлено на новий розгляд до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу в задоволенні позову Головного управління ДМС України в Дніпропетровської області в особі Довгинцівського районного відділу у місті Кривому Розі до ОСОБА_4 про примусове видворення за межі України із забороною в`їзду в частині заборони в`їзду на територію України терміном на 5 (п`ять) років відмовлено.

27 серпня 2021 року заступником начальника управління - начальником відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення ГУ ДМС України в Дніпропетровської області прийнято рішення № 47 про заборону в`їзду в Україну, яким заборонено громадянину Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - Вірменія, в`їзд в Україну строком на 5 (п`ять) років до 27 серпня 2026 року.

26 липня 2022 року в ході проведення цільових профілактичних заходів, направлених на протидію нелегальній міграції, працівниками ГУ ДМС у Дніпропетровській області на території Дніпропетровської області виявлено громадянина Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30 серпня 2022 року начальником управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ГУ ДМС у Дніпропетровської області прийнято рішення № 92 про заборону в`їзду в України, яким заборонено громадянину Вірменії ОСОБА_1 в`їзд в Україну строком на 10 (десять) років до 30 серпня 2037 року. Рішення обґрунтоване тим, що громадянин Вірменії ОСОБА_1 ухилявся від виконання рішення № 47 про заборону в`їзду в Україну строком на 5 років і ч. 3 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Врахувавши, що приписи статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» містять імперативний припис стосовно заборони в`їзду на територію України протягом 5 років для осіб, яких примусово видворили з території країни, а рішення ГУ ДМС № 47 від 27 серпня 2021 року про заборону в`їзду в Україну прийнято відносно позивача як особи, відносно якої прийнято рішення про примусове видворення, суд першої інстанції вважав, що відсутні підстави для скасування рішення № 47.

Крім того, оскільки позивач не виконав прийняте відносно нього рішення про заборону в`їзду в Україну від 27 серпня 2021 року № 47, здійснивши перетин державного кордону поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю, суд першої інстанції вважав також обґрунтованим рішення ГУ ДМС від 30 серпня 2022 року № 92 про заборону позивачу в`їзду в Україну строком на 10 років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Республіки Вірменія, документований паспортом НОМЕР_3 .

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 травня 2018 року в справі № 211/1113/18, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року, відмовлено у задоволенні адміністративного позову ГУ ДМС України в Дніпропетровській області Довгинцівського районного відділу у місті Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про видворення за межі України та з забороною в`їзду на територію України строком на 5 років.

Постановою Верховного Суду від 13 квітня 2021 року в справі № 211/1113/18 рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року в частині вимог щодо примусового видворення скасовано, ухвалено нове рішення, яким задоволено позов у вказаній частині, примусово видворено за межі території України громадянина Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року в частині вимог щодо заборони в`їзду на територію України терміном на 5 (п`ять) років скасоване та направлено на новий розгляд до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2021 року в справі № 211/1113/18, яке набрало законної сили 29 червня 2021 року, в задоволенні позову ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в особі Довгинцівського районного відділу у місті Кривому Розі відмовлено.

ОСОБА_1 на виконання постанови Верховного Суду від 13 квітня 2021 року в справі № 211/1113/18 примусово видворений за межі України 23 серпня 2021 року через пункт пропуску «Бориспіль».

В ході проведення цільових профілактичних заходів працівникам ГУ ДМС на території Дніпропетровської області виявлено громадянина Вірменії ОСОБА_1 .

ГУ ДМС 27 серпня 2021 року ухвалено рішення № 47 про заборону в`їзду на територію України громадянину Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 5 років до 27 серпня 2026 року. В обґрунтування рішення вказано виконання постанови Верховного Суду про примусове видворення позивача за межі території України (а.с. 115).

Рішенням № 29 від 09 вересня 2022 року Довгинцівсько-Металургійного відділу у місті Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області ухвалено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано покинути територію України у термін до 08 жовтня 2022 року (а.с.116-117).

Рішення № 29 від 09 вересня 2022 року про примусове повернення ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни не оскаржене ОСОБА_1 .

Рішення ГУ ДМС про заборону в`їзду в Україну № 92 від 30 серпня 2022 року заборонено громадянину Республіки Вірменія ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в`їзд в Україну строком на 10 років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну, - до 30 серпня 2037 року (а.с. 125-126).

В обґрунтування рішення вказано встановлення в ході проведення цільових профілактичних заходів, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення про заборону в`їзду в Україну.

Спірним в цій справі є питання правомірності заборони іноземцю в`їзду в Україну.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 26 Конституції України встановлено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі Закон № 3773-VI, застосовується у редакції, чинній на час ухвалення відповідачем оскаржених в цій справі рішень).

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону № 3773-VI визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України (пункт 14 частини першої статті 1 Закону № 3773-VI).

Частиною першою статті 3 Закону № 3773-VI передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Судом встановлено, що внаслідок порушення громадянином Республіки Вірменія ОСОБА_1 правил перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, на виконання постанови Верховного Суду від 13 квітня 2021 року в справі № 211/1113/18, якою вирішено примусово видворити за межі території України громадянина Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 примусово видворений за межі України 23 серпня 2021 року через пункт пропуску «Бориспіль».

Проте за результатами перевірки органом ДМС встановлено, що ОСОБА_1 знову прибув на територію України, здійснивши перетин державного кордону поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю.

Ця обставина, зокрема, підтверджується відсутністю інформації в інформаційно-телекомунікаційній системі щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система «Аркан»), яка зберігає інформацію щодо перетину державного кордону фізичними особами у напрямках «в`їзд» та «виїзд» за останні п`ять років від дати здійснення контролю, стосовно перетину державного кордону України у напрямку «в`їзд» громадянином Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, ОСОБА_1 не виконав прийняте відносно нього рішення про заборону в`їзду в Україну від 27 серпня 2021 року №47.

Тобто такі дії ОСОБА_1 порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, позивач ухиляється від виїзду з України, що відповідає ознакам статусу нелегального мігранта у розумінні пункту 14 частини першої статті 1 Закону № 3773-VI.

Частиною першою статті 13 Закону № 3773-VI встановлені підстави для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, а саме в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється:

в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю;

якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;

якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі;

якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;

якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну;

якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону № 3773-VI рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Крім того, стаття 30 Закону № 3773-VI встановлює окрему підставу для заборони іноземцям або особам без громадянства для в`їзду на територію України.

Так, за частиною першою статті 30 Закону № 3773-VI центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення та додається до строку заборони в`їзду в Україну, який особа мала до цього.

Тобто приведена правова норма встановлює імперативний припис щодо заборони іноземцям та особам без громадянства, щодо яких прийняте рішення про примусове видворення з України, подальшого в`їзду строком на п`ять років. При цьому строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення та додається до строку заборони в`їзду в Україну, який особа мала до цього.

Враховуючи приведене правове регулювання питання заборони іноземцям та особам без громадянства в`їзду на територію України, а також те, що відносно позивача органами ДМС приймалось рішення про примусове видворення з України, яке виконане, але позивач незаконно прибув на територію України після його виконання, тобто порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, є цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції про правомірність рішень ГУ ДМС від 27 серпня 2021 року № 47 про заборону в`їзду на територію України громадянину Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 5 років до 27 серпня 2026 року та № 92 від 30 серпня 2022 року, яким заборонено громадянину Республіки Вірменія ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в`їзд в Україну строком на 10 років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну, - до 30 серпня 2037 року.

Доводи апелянта про неврахування судом першої інстанції судового рішення від 16 червня 2021 року в справі № 211/1113/18, яким відмовлено у задоволенні позову органу ДМС про заборону в`їзду ОСОБА_1 на територію України строком на 5 років, прийняття без врахування цього рішення відповідачем 27 серпня 2021 року рішення № 47 про заборону позивачу в`їзду на територію України строком на 5 років, суд визнає необґрунтованими, адже встановлені рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2021 року в справі № 211/1113/18 обставини не мають характер обов`язкових при вирішенні цієї справи, а судом першої інстанції надана належна правова оцінка спірним в цій справі рішенням ГУ ДМС.

Стосовно відсутності підстав, визначених Законом № 3773-VI, для заборони в`їзду позивачу на територію України (він не був затриманий за незаконне перетинання державного кордону (спробу незаконного перетинання), відсутні обґрунтовані підстави вважати, що він ухиляється від виконання рішення про примусове повернення, не виконав у встановлений строк рішення про примусове повернення), суд повторно наголошує на тому, що стаття 30 цього закону встановлює імперативний припис щодо заборони іноземцям та особам без громадянства, щодо яких прийняте рішення про примусове видворення з України, подальшого в`їзду строком на п`ять років, а відносно позивача таке рішення прийняте, його законність підтверджена постановою Верховного Суду, а також рішення про примусове видворення виконане.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Петрова Ігоря Юрійовича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року в справі № 211/1199/23 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року в справі № 211/1199/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 15 листопада 2023 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 15 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя Д.В. Чепурнов