Справа № 160/12974/22
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2023 року м. Дніпросправа № 160/12974/22
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2022р. у справі №160/12974/22
за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро КМР»
до: про:Головного управління ДПС у Дніпропетровській області визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

25.08.2022р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро КМР» (далі ТОВ «Агро КМР») звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. / а.с. 1-18 том 1/.

Дніпропетровським окружним адміністративним судом вищезазначену позовну заву було залишено без руху та заявнику надано строк для усунення зазначених недоліків /а.с. 219-220 том 2/, позивачем у межах наданого строку вимоги суду було виконано та 14.09.2022р. судом першої інстанції відкрито провадження у адміністративній справі №160/12974/22 за позовом ТОВ «Агро КМР» до ГУ ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень і справу призначено до судового розгляду / а.с. 242-243 том 2/.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що податковим органом проведено документальну планову перевірку підприємства за результатами якої складено акт №4406/04-36-07-18/34063587 від 10.12.2021р. у якому податковим органом за результатами перевірки зроблено висновки про порушення норм податкового законодавства, яке призвело до завищення від`ємного значення з податку на додану вартість (далі ПДВ), що включається до складу наступного податкового періоду на загальну суму 607595грн. за грудень 2020р. та до заниження податкових зобов`язань з ПДВ на загальну суму 3983758грн., та на підставі цього акту відповідачем 14.02.2022р. прийнято податкові повідомлення-рішення: - № , яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ за грудень 2020р. на 607 95,00 грн. ; - № збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ у загальному розмірі на 4979697,50 грн.. Позивач, не погоджуючись із висновками контролюючого органу за результатами перевірки та прийнятими ним рішеннями оскільки первинні та бухгалтерські документи підприємства, які були надані відповідачу під час проведення перевірки, у разі їх об`єктивного та повного дослідження дають підстави зробити висновок про дотримання ТОВ «Агро КМР» чинного податкового законодавства, але податковим органом зроблено висновки про порушення підприємством вимог податкового законодавства, які є суто суб`єктивною думкою перевіряючих, що ґрунтуються лише на припущеннях, просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області № та № від 14.02.2022р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2022р. у справі № 160/12974/22 адміністративний позов задоволено, визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області № та № від 14.02.2022р. /а.с. 73-83 том 5/.

Відповідачем 07.07.2023р. за допомогою засобів поштового зв`язку було повторно подано до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу, у якій також міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка була зареєстрована судом 12.07.2023р. / а.с. 30-44 том 6/.

З метою забезпечення розгляду вищезазначеної апеляційної скарги Третім апеляційним адміністративним судом витребувано матеріали адміністративної справи №160/12974/22 / а.с. 46 том 6/, які надійшли до суду апеляційної інстанції 20.07.2023р. / а.с. 48 том 6/.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 26.07.2023р. справі №160/12974/22 заявнику апеляційної скарги поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 у справі №160/12974/22 /а.с. 49 том 6/, та справу призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні на 13 годин 30 хвилин 17.10.2022р. / а.с. 50 том 6/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строки було повідомлено учасників справи /а.с. 51-57 том 6/.

Відповідач, посилаючись у апеляційній скарзі / а.с. 30-32 том 6/, , на те, що судом першої інстанції не було з`ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення, та зроблено висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у цій справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 21.12.2022р. у цій справі та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову у повному обсязі.

Позивач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 61-67 том 6/ , заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача та посилаючись на те, що судом першої інстанції було об`єктивно, повно з`ясовано усі обставини справи та постановлено обґрунтоване рішення у справі, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 21.12.2022р. у цій справі залишити без змін.

У зв`язку з тим, що станом на 17.10.2022р. суддя Коршун А.О. головуючий (доповідач) у справі №160/12974/22 перебуває у відпустці - справу №160/12974/22 з розгляду знято та розгляд справи у судовому засіданні перенесений на 14 годин 30 хвилин 31.10.2023р. / а.с. 72 том 6/, про що судом повідомлено учасників справи / а.с. 73-75 том 6/

Заслухавши у судовому засіданні 31.10.2023р.:

- представника відповідача, який підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі і письмових поясненнях та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції від 21.12.2022р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову через його необґрунтованість та безпідставність;

- представника позивача, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, підтримав доводи викладені у письмовому відзиві на апеляційну скаргу і просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 21.12.2022р. у цій справі залишити без змін;

перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ТОВ «Агро КМР», позивач у цій справі, зареєстровано як юридична особа 09.03.2006р., , підприємство є платником податків, у тому числі ПДВ, основним видом економічної діяльності підприємства є вирощування зернових культур (крім рису) бобових культур і насіння олійних культур. / а.с. 228-238 том 2/

Судом встановлено, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області у період з 15.11.2021р. по 03.12.2021р. проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Агро КМР» за результатами якої складено акт №4406/04-36-07-18/34063587 від 10.12.2021р. ( далі акт перевірки).

З наданої суду ксерокопії вищезазначеного акту перевірки / а.с. 26-78 том 1/ вбачається, що у ході перевірки податковим органом зроблено висновок про порушення підприємством п. 188.1 ст.188, п.189.1 ст. 189, п. 198.1, п.198.2, 198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п. 200.4 ст. 200 Податкового Кодексу України, що призвело до завищення від`ємного значення з ПДВ додану вартість, що включається до складу наступного податкового періоду на суму податку на 607595,0 грн., у тому числі за грудень 2020 року - 607595,0 грн., та до заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 3983758,0 грн., у тому числі за вересень 2020 року - 660 532,0 грн., листопад 2020 року - 3 323 226,0 грн.

14.02.2022р. на підставі вищезазначеного акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № , яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ за грудень 2020р. на 60795,00 грн. / а.с. 23-24 том 1/ ;

- № збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ у загальному розмірі на 4979697,50 грн. / а.с. 20-21 том 1/,

і саме ці рішення відповідача, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, є предметом оскарження у цій адміністративній справі.

Під час розгляду справи судом встановлено, що у ході перевірки відповідачем зроблено висновок про те, що підставою для донарахування позивачу грошових зобов`язань зі сплати ПДВ стало порушення підприємством п. 189.1 ст.189, п. 198.5 ст. 198 Податкового Кодексу України (в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення) що призвело до заниження податкового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 344909,75 грн., в тому числі за квітень 2020 року - 344909,75 грн.

Так перевіркою встановлено, що різниця нарахування «компенсуючих ПЗ» між даними перевірки та даними платника по повторювальним витратам за квітень 2020 склала 344909,75 грн. (371 501,13-26591,38) (Дт 977 Кт 6435) в квітні 2020 року (по полях В14, В16, В17, В19, В4, В46, В50 К В63, В64, В78, В79, В80, В81, В82, В83, C1, С22, С7, В18, В22, В25, В38, В40, В45).

При цьому, в абз. 3 арк. 12 пп. 3.1.2.1. п. 3.1.2. «Податок на додану вартість» акту перевірки вказано, що: «…У разі списання загиблих посівів витрати на їх вирощування не можуть вважатися такими, що пов`язані з господарською діяльністю. Тому в податковому періоді, коли відбудеться таке списання, відповідно до п. 198.5 Кодексу господарству потрібно нарахувати податкові зобов`язання за товари/послуги, які були придбані для вирощування загиблих посівів та ПДВ із вартості яких було включено до податкового кредиту. При цьому база оподаткування визначається виходячи із ціни придбання таких товарів.

Вирощування сільгоспкультур, які загинули (озимий ріпак) не спрямоване на отримання доходу, а тому така діяльність не визнається господарською діяльністю відповідно бо пп. 14.1.36 ст. 14 ПКУ». ... А значить сільгосппідприємство повинно нарахувати податкові зобов`язання з ПДВ згідно з п. 198.5 ст. 198 ПКУ за товарами/послугами, необоротними активами, які були використані при вирощуванні посівів…».

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового Кодексу України (далі ПК України) база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

При цьому база оподаткування (...) операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін.

Положеннями пп. 14.1.71 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що звичайна ціна це ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

Згідно з пп. 14.1.80 п. 14.1 статті 14 ПК України ідентичні товари (роботи, послуги) - товари (роботи, послуги), що мають однакові характерні для них основні ознаки. При цьому під ідентичними розуміються товари, що мають однакові ознаки з оцінюваними товарами, у тому числі такі, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна виробництва (походження); виробник.

А відповідно до пп. 14.1.219 п. 14.1 ст. 14 ПК України ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.

Окрім того, як визначено у підпункті «а» пп. 14.1.11 п.14.1 ст. 14 ПК України, безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

У свою чергу, ст. 257 Цивільного кодексу України визначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з пунктом 5 П(С)БО 11 «Зобов`язання», який затверджено наказом Міністерства фінансів України №20 від 31.01.2000р., та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за №85/4306, зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

Положеннями п. 198.5 ст. 198 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до абз. 1 п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач у справі - ТОВ «Агро КМР», основним видом господарської діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису) бобових культур і насіння олійних культур, протягом охопленого перевіркою періоду отримував дохід від здійснення саме такого основного виду господарської діяльності та всі витрати, які підприємством понесені в охопленому перевіркою періоді, були прямо пов`язані з вирощуванням сільськогосподарських культур (в тому числі, але не виключно, витрати по придбанню насіння, міндобрив, заходів захисту рослин, по придбанню запчастин до сільськогосподарської техніки тощо), водночас загибель частини посівів, яка сталась через несприятливі погодні умови (тобто за об`єктивні причини), що підтверджується належними письмовими доказами, які долучені до матеріалів цієї справи, - актами обстеження сільськогосподарських культур, не дав можливості ТОВ «Агро КМР» зібрати урожай і отримати дохід від його продажу і не залежав від його волі, і даний факт не заперечується контролюючим органом /а.с. 137-190 том 1/.

Приймаючи до уваги, що отримання доходу не може вважатись основним критерієм для віднесення понесених платником податків витрат до витрат, що вважаються здійсненими в межах господарської діяльності, а основним критерієм для віднесення діяльності до господарської у розумінні пп. 14.1.36 п. 14.1 ст.14 ПК України є зв`язок з виробництвом, спрямованим на отримання доходу, тому підприємницька діяльність, зокрема у сільськогосподарській сфері, пов`язана з певними ризиками, в тому числі, втрати посівів з об`єктивних причин, що не залежать від волі платника податків (зокрема, несприятливих погодних умов).

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що внаслідок дій обставин, які не залежали від волевиявлення позивача, - несприятливі погоді умови, які призвели до загибелі врожаю, зірвано виконання зовнішньоекономічного контракту №507/10174670 від 22.01.2020р., укладеного між ТОВ «Агро КМР» та ADM International SARL, резидентом Швейцарії, зазначені обставини підтверджуються сертифікатом №2300-22-0644, який видано Запорізькою ТПП.

Тому з огляду на те, що під час розгляду цієї справи за результатами ретельного дослідження судом встановлено, що загибель урожаю спричинена обставинами, які не залежали від волевиявлення платника податків, а усі понесені підприємством витрати прямо пов`язані із здійснення засіву ріпаку озимого, який загинув, колегія суддів вважає, що витрати, понесені позивачем у зв`язку з організацією таких посівів, слід вважати частиною господарської діяльності, тому висновки відповідача про порушення позивачем вимог п.198.5 ст. 198 ПК України та заниження податкових зобов`язань з ПДВ, у зв`язку з ненарахуванням податкових зобов`язань на товари/послуги, які були придбані і використані на вирощування посівів, які загинули, є помилковими.

Щодо зробленого податковим органом у ході перевірки висновку про неможливість підтвердження реальності фінансово-господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «Завод Біодобрив Тривко» за липень 2020р. в частині придбання товару «Добавка органічної ТУ У 20.1-2 код УКТЗЕД », неможливість вважати первинними документами надані до перевірки видаткові накладні, виписані ТОВ «Завод Біодобрив Тривко» за період липень 2020р. в адресу ТОВ «Агро КМР», на підставі яких можна формувати показники податкової звітності, що виключає можливість подальшого використання товарів у діяльності товариства, внаслідок чого підприємством неправомірно визначено податковий кредит у податковій звітності з вересня-грудень 2020р. року.

Так під час розгляду цієї справи судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що метою використання у власному виробництві сільськогосподарської продукції 13.07.2020р. позивач придбав у ТОВ «Завод Біодобрив Тривко» добавку органічну в кількості 8,62 куб. м. на загальну суму 3103200,00 грн. з ПДВ, яку було сплачено в повному обсязі 14.07.2020 р. платіжним дорученням № 6137, придбана позивачем продукція була поставлена виробником - ТОВ «Завод Біодобрив Тривко», який є українським виробником, що зібрав світовий досвід зі створення органічного добрива, біогумусу, органічних добавок для відродження родючості ґрунту і отримання якісного врожаю сільгосппродукції, у повному обсязі 23.10.2020 р., що підтверджується договором поставки №1307-1 від 13.07.2020р., специфікацією №1 до договору поставки № 1307-1 від 13.07.2020р., ТТН №154 від 23.10.2020р. та видаткової накладною за №154 від 23.10.2020р., сертифікатом якості, в подальшому ця добавка органічна використовувалась позивачем, який здійснює діяльність з вирощування сільськогосподарських культур на території Павлоградського, Синельниківського районів Дніпропетровської області на орендованих ділянках сільськогосподарського призначення загальною площею 15639,6146 га (станом на 31.12.2020 року) з метою підвищення врожайності та попередження виснаження ґрунтів у власному виробництві під час проведення осінніх польових робіт 2020 року, що підтверджується актами про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин (форма ВЗСГ-3), актами списання товарів (дизпалива), обліковими листами тракториста-машиніста, з яких вбачається, що добавка органічна використовувалась товариством для приготування розчину для подальшого обприскування полів, при цьому позивачем під час проведення перевірки було надано податковому органу, відповідачу у справі, та суду під час судового розгляду цієї адміністративної справи, усі первинні документи за вищезазначеним господарським зобов`язанням (правочином), які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов`язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України, які у розумінні положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є належними первинними документами, які засвідчують факт виконання певних господарських операцій, свідчать про рух активів позивача та зміну результатів фінансово-господарської діяльності підприємства протягом перевіряємого періоду, і є підставою для ведення бухгалтерського обліку та формування фінансової звітності, які були досліджені судом у судовому засіданні та долучені до матеріалів справи / а.с. 191-233 том 1/.

Щодо посилань у акті перевірки та під час розгляду судами цієї справи на справу №160/6768/20 за позовом ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 26.12.2019р., №, № від 27.01.2020р. в частині висновків формування податкового кредиту ТОВ «Завод Біодобрив Тривко» за рахунок придбання товарів різноманітної номенклатури від платників, які включено до переліку ризикових згідно п. 8 Критеріїв ризиковості відповідно до Постанови № 1165, що підтверджується актом перевірки від 26.12.2019р., які є предметом перевірки у справі №160/6768/20, варто зазначити наступне.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.06.2021р. у справі № 160/6768/20 скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2020р. у справі №160/6768/20, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 26.12.2019р., податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №, № від 27.01.2020р. і рішення суду набрало законної сили 10.06.2021р. / а.с. 234245 том 1

Отже з урахуванням наведеного на момент проведення перевірки ТОВ «Агро КМР» та прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень у справі №160/12974/22, посадові особи контролюючого органу були обізнані про стан розгляду справи №160/6768/20 та прийняті судові рішення, однак, не дивлячись на це, безпідставно посилались в акті перевірки на судову справу №160/6768/20, намагаючись обґрунтувати свої висновки всупереч висновків судового рішення, яке набрало законної сили.

Щодо посилань податкового органу на ненадання товариством сертифікату якості на добавку органічну, придбану у ТОВ «Завод Біодобрив Тривко», то ці посилання є безпідставними оскільки під час перевірки посадовим особам контролюючого органу було надано сертифікат якості, виданий ТОВ «Завод Біодобрив Тривко» щодо Добавки органічної ТУ У 20.1-2.2017, що підтверджується зокрема відповіддю товариства за вих. № 296-1 від 30.11.2021р. на запит перевіряючого № 7 від 29.11.2021р..

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з огляду на складений відповідачем акт перевірки позивача, то викладені у цьому акті обставини щодо порушень позивачем податкового законодавства по зобов`язанням з ТОВ «Завод Біодобрив Тривко» у липні 2020р. зроблені податковим органом лише на підставі аналізу зібраної податкової інформації щодо контрагента позивача та його контрагентів по ланцюгу постачання товару, але така інформація не є підставою для висновку про неможливість реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а підприємство не може автоматично бути визнано правопорушником лише на тій підставі, що його контрагентів по усьому ланцюгу постачання товару не вдалось перевірити, або ними були допущені певні порушення через отримання податковим органом податкової інформації, у якій містяться висновки про вчинення контрагентом платника податків ( або його контрагентами по усьому ланцюгу постачання) нікчемного правочину або відображення у звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись тощо, оскільки навіть наявність такої інформації не звільняє податковий орган від виконання покладеного на нього нормами закону обов`язку щодо самостійного встановлення та доведення факту вчинення платником податків порушення закону, і зібрана податкова інформація щодо контрагента певного суб`єкта господарювання, у даному випадку позивача у справі, не має преюдиціального значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності.

Так, аналіз норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин податкового законодавства дає можливість зазначити, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов`язання іншої юридичної особи, яка є його контрагентом у тих чи інших господарських зобов`язаннях, при цьому це стосується і податкових зобов`язань, оскільки відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, тому при придбанні товару (отриманні послуги) покупець зобов`язаний сплатити вартість товару (послуги) продавцю, до складу якої входить ПДВ, а продавець зобов`язаний внести цю суму ПДВ до бюджету у відповідному звітному періоду, і у разі невиконання продавцем товару (послуги) цього обов`язку саме на нього за це покладається відповідальність, і на покупця товару (послуги), який є платником податку, нормами чинного законодавства не покладено обов`язку здійснення контролю за дотриманням усіма постачальниками у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення ними господарської діяльності та сплати податків та зборів (обов`язкових платежів) у даному випадку, що свідчить про те, що несплата продавцем товару (послуги) ПДВ до бюджету в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем товару (послуги).

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Сукупний аналіз наведених норм дає можливість зробити висновок про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції, якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством, тому для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, дослідивши надані до матеріалів справи первинні документи, з урахуванням співвідношення вчиненої господарської операції з основним видом господарської діяльності позивача, колегія суддів робить висновок про те, що в результаті господарської операції позивача із ТОВ «Завод Біодобрив Тривко», яка була вчинена протягом перевіряємого періоду, у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов`язань та у власному капіталі, оскільки у даному випадку для позивача у справі визначальним є саме факт отримання від цього контрагента товару, перелік (кількість, якість, вартість) якого визначена умовами укладеного господарського договору, і подальше використання цього товару у власній господарській діяльності, що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, а ці обставини у свою чергу свідчать про наявність в таких діях суб`єкта господарювання - позивача у справі, ділової мети - одержання економічного ефекту у результаті господарської діяльності, і при цьому позивач не зобов`язаний та не має об`єктивної можливості відслідковувати дотримання контрагентами вимог чинного законодавства України.

Щодо посилань відповідача, в обґрунтування безпідставності формування позивачем податкового кредиту з урахуванням результатів діяльності по господарським зобов`язанням із ТОВ «Завод Біодобрив Тривко» у липні 2020р. на наявність кримінальних проваджень відносно посадових осіб контрагента позивача, то такі посилання не можуть бути прийняті до уваги оскільки відповідно до положень ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, проте відповідачем, всупереч вимог частини ч.2 ст.77 КАС України, відповідачем такого доказу як вирок суду не було надано.

Отже з урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо безпідставність зроблено відповідачем за результатами перевірки висновку про порушення ТОВ «Агро КМР» п.44.1 ст.44, ст. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст.198 ПК України, що призвело до завищення податковий кредит на загальну суму 517200 грн. та заниження ПДВ за липень 2020р. на суму 517200 грн.

Щодо зробленого відповідачем за результатами перевірки про те, що фінансово-господарські взаємовідносини позивача із ТОВ «Агро-Холдинг МС» по придбанню консультаційних та інформаційних послуг, спрямованих на пошук земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Павлоградського району Дніпропетровської області із метою їх подальшої оренди позивачем носять формальний характер та направлені виключно на отримання податкової вигоди ТОВ «Агро КМР» , то слід зазначити наступне.

Так під час розгляду цієї справи встановлено, що метою збільшення земельного банку у 2020р. позивач у справі вживав дії спрямовані на пошук потенційних орендодавців земельних ділянок сільськогосподарського призначення, але з огляду на середній розмір «паю» 3-3.5 га, проживання власників земельних ділянок в різних населених пунктах, такий пошук є складним та трудомістким процесом, тому в червні 2020р. ТОВ «Агро-Холдинг МС» під час переговорів висловило пропозицію щодо надання послуг з підбору земельних ділянок в оренду на користь ТОВ «Агро КМР» в кількості не менш ніж 3500-4000 га в стислі строки за певну плату, враховуючи що станом на 01.06.2020р. позивач у зв`язку з початком збору нового врожаю 2020р. і відсутністю обігових коштів, не мав можливості провести будь які розрахунки з контрагентом, і перед початком жнив не мав чіткої перспективи щодо кількості майбутнього врожаю та його ціни тому 01.06.2020р. між ТОВ «Агро КМР» та ТОВ «Агро-Холдинг МС» укладено попередній договір / а.с. 3-4 том 2/, яким сторони визначили, що при настанні обумовлених попереднім Договором обставин сторони укладають Договір про надання послуг, наслідком виконання якого стане набуття Замовником речових прав користування земельними ділянками на умовах, встановлених цим Договором, і такою обставиною став факт закінчення збору врожаю соняшника 2020 року на території Павлоградського району, але не пізніше 01.11.2020 року.

У подальшому, в ході реалізації попереднього договору від 01.06.2020р., між позивачем (замовник) та ТОВ «Агро-Холдинг МС» (виконавець) 16.11.20220р. укладено договір про надання послуг, умовами якого передбачено, виконавець надає замовнику консультаційні та інформаційні послуги, спрямовані на пошук земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Павлоградського району Дніпропетровської області в кількості не менше 3 700 га, з метою подальшого укладання договорів оренди/суборенди земельних ділянок між їх власниками/орендарями та замовником, послуги включають в себе проведення пошуку земельних ділянок будь-якої форми власності; здійснення попередніх переговорів з власниками або користувачами (орендарями) земельних ділянок на предмет укладення відповідних договорів оренди/суборенди з замовником; надання консультації з питання оформлення договірних відносин між замовником та власниками або користувачами (орендарями) земельних ділянок щодо їх оренди/суборенди / а.с. 58 том 2/..

За наслідками виконання свої зобов`язань Виконавцем за вищезазначеним договором / а.с. 9-13 том 2/ за ТОВ «Агро КМР» зареєстровано речове право суборенди/оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення приватної/комунальної власності загальної кількістю 3 784,6188 га строком від 4-7 років з пріоритетним правом поновлення строку суборенди / а.с. 22-133 том 2/.

Також 20.10.2020р. між ТОВ «Агро КМР» та ТОВ «Шахтар-Агро» укладено договір купівлі-продажу відповідно до якого ТОВ «Шахтар-Агро» зобов`язався передати у власність позивачу посіви озимої пшениці, як об`єкт незавершеного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на земельних ділянках загальною площею 1346,4421 га / а.с. 16-21 том 2/.

При цьому необхідно зазначити, що земельні ділянки на яких знаходились посіви озимої, які були предметом вищезазначеного договору, продавцем - ТОВ «Шахтар-Агро» використовувались на підставі договорів суборенди з ТОВ «ДТЕК Павлоградвугілля», і ТОВ «Шахтар-Агро» не мав можливості приймати самостійно рішення щодо переуступлення прав суборенди чи переукладання договорів суборенди з іншим орендарем, тому рішення щодо оренди цих земельних ділянок мав прийняти лише орендар - ТОВ «ДТЕК Павлоградвугілля».

Також під час розгляду справи встановлено, що посіви озимої пшениці , які були на підставі договору від 20.10.2020р. передані ТОВ «Агро КМР», як об`єкт незавершеного сільськогосподарського виробництва земельні ділянки , фактично передано - 27.11.2020р., тобто тільки після укладання ТОВ «Агро КМР» 16.11.2020р. договору про надання послуг ТОВ «Агро-Холдинг МС», а у пропозиціях ТОВ «Агро-Холдинг МС» зазначено, що земельні ділянки знаходяться в суборендному використанні ТОВ «Шахтар-Агро». Судом під час розгляду цієї справи встановлено, що ТОВ «Агро-Холдинг МС» (виконавець) у повному обсязі надало послуги визначені умовами договору від 16.11.2020р., а надані ним послуги були позивачем сплачені у повному обсязі що підтверджується актом здачі-прийняття робіт № 5010 від 27.11.2020р. на суму 28335332,65грн. (в тому числі ПДВ 4722555,44 грн.) - 1698,3553 га., та актом здачі-прийняття робіт № 5011 від 08.12.2020 р. на суму 34558270,52 грн. (в тому числі ПДВ 5759711,75 грн.) - 2086,2640 га., платіжними дорученнями, здійснено державну реєстрацію речового права суборенди земельних ділянок за ТОВ «Агро КМР», яким також у встановлені терміни складено на зареєстровано в ЄРПН податкові накладні за цією господарською операцією - податкова накладна № 34 від 27.11.2020р. ПДВ в розмірі 4722555,44 грн., зареєстрована 27.12.2020р., - податкова накладна № 1 від 08.12.2020р., ПДВ в розмірі 5759711,75 грн., зареєстрована 08.12.2020р., на підставі яких ТОВ «Агро КМР» нарахував суму ПДВ з розмірі 10482267,19 грн., та включи ї до складу податкового кредиту.

За результатами проведеної перевірки з загального обсягу нарахованих сум ПДВ в розмірі 10482267,19 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Агро-Холдинг MC» відповідач вважає безпідставним включення ТОВ «Агро КМР» до складу податкового кредиту з ПДВ вартості отриманих інформаційно-консультаційних послуг від ТОВ "Агро-Холдинг MC" на суму 3729243,00 грн., у т.ч. за листопад 2020 р. - 3670 359 грн., за грудень 2020 р. - 58884 грн., з огляду на те, що придбані посіви озимої пшениці у ТОВ «Шахтар-Агро» відповідно до додатку до договору від 20.10.2020 р. знаходяться на тих самих земельних ділянках, по яким надані інформаційно-консультаційні послуги від ТОВ «Агро-Холдинг MC» у листопаді 2020р., тому фінансово-господарські взаємовідносини позивача з ТОВ «Агро-Холдинг MC» по придбанню консультаційних та інформаційних послуг, спрямованих на пошук земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Павлоградського району Дніпропетровської області, має формальний характер та направлений виключно на отримання податкової вигоди ТОВ «Агро КМР».

Приймаючи до уваги вищенаведені встановлені судом під час розгляду справи фактичні обставини щодо укладення та подальшого виконання сторонами своїх зобов`язань по договорам : - від 20.10.2020р. між ТОВ «Агро КМР» та ТОВ «Шахтар-Агро»; - від 16.11.2020р. між ТОВ «Агро КМР» між ТОВ «Агро-Холдинг MC», враховуючи надані позивачем під час перевірки відповідачу та суду під час розгляду цієї справи первині документи, які були складені за цими договорами, та які свідчать про те, що в результаті господарської операції позивача із ТОВ «Агро-Холдинг MC», яка була вчинена протягом перевіряємого періоду, у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов`язань та у власному капіталі, оскільки у даному випадку для позивача у справі визначальним є саме факт отримання від цього контрагента послуг, перелік (кількість, якість, вартість) яких визначена умовами укладеного господарського договору, і подальше використання цих послуг у власній господарській діяльності, що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, а ці обставини у свою чергу свідчать про наявність в таких діях суб`єкта господарювання - позивача у справі, ділової мети - одержання економічного ефекту у результаті господарської діяльності, і при цьому позивач не зобов`язаний та не має об`єктивної можливості відслідковувати дотримання контрагентами вимог чинного законодавства України.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з огляду на складений відповідачем акт перевірки позивача, то викладені у цьому акті обставини щодо порушень позивачем податкового законодавства по господарським зобов`язанням з ТОВ «Аро-Холдинг МС» грунтуються на припущеннях податкового органу, яким серед іншого ані в акту перевірки, ані у додатках до нього не наведеного детального розрахунку зазначеного у акті розміру податкового зобов`язання за вчинене порушення, що виключає можливість перевірки вірності обрахування визначеної відповідачем суми.

Отже колегія суддів вважає, що з урахуванням вищенаведеного суд першої інстанції зробив правильний висновок про недоведеність відповідачем факту нарахування податкового зобов`язання за безпідставне включення позивачем до складу податкового кредиту вартості інформаційно-консультаційних послуг по пошуку земельних ділянок.

Підсумовуючи вищенаведене та враховуючи фактичні обставини цієї справи, які були встановлені судом під час розгляду цієї справи, приймаючи до уваги норми чинного податкового законодавства, яке регулює відносини, що виникли між сторонами у справі колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо обґрунтованості заявлених позивачем з огляду на те, що зроблений податковим органом висновок про завищення суми від`ємного значення з ПДВ, що включається до складу наступного податкового періоду на суму 607595грн., та заниження податкового зобов`язання з ПДВ у загальному розмірі на 3983758грн. є безпідставним, що свідчить про те, що відповідач у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, під час прийняття податкових повідомлень-рішень № та № від 14.02.2022р., які є предметом оскарження у даній справі, діяв не у спосіб, який визначено чинним податковим законодавством, та в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України не довів правомірності прийнятих ним рішень під час розгляду справи судом, та не надав належних та допустимих доказів правомірності таких рішень, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо обґрунтованості заявлених позивачем у справі позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування таких рішень суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення заявлених позивачем позовних вимог у повному обсязі і зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 21.12.2022р. у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2022р. у справі №160/12974/22 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано - 15.11.2023р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов