Справа № 460/19298/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 460/19298/23 пров. № А/857/17342/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06.09.2023р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Дубенського відділу Державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження (суддя суду І інстанції: Дорошенко Н.О.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 06.09.2023р. м.Рівне; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 06.09.2023р.),-

В С Т А Н О В И В:

09.08.2023р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № АСВП 70600651 від 21.12.2022р., винесену заступником начальника Дубенського відділу Державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кононюк В.О. (а.с.1-3, 11).

Згідно ухвали суду від 29.08.2023р. поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду із розглядуваним позовом (а.с.23 і на звороті).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06.09.2023р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.35-38).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.40-43).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що відповідач не дотримався строків відкриття виконавчого провадження, визначених ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки таке відкрив після спливу тримісячного строку (дата рішення суду 27.05.2022р., дата відкриття виконавчого провадження 21.12.2022р.).

Також в порушення вимог ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач звернувся до відповідача по справі, оскільки боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, під час відкриття виконавчого провадження державний виконавець не пересвідчився з достовірних джерел про місце проживання боржника, а тому неправильно визначив місце примусового виконання рішення суду.

Відповідачем Дубенським відділом Державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.66-67).

Також 14.11.2023р. на адресу апеляційного суду надійшли відповідь на відзив та додаткові пояснення позивача (а.с.72-80, 81-98).

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено під час судового розгляду, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27.05.2022р. у справі № 460/12545/21, яке набрало законної сили 28.06.2022р., стягнуто з ОСОБА_1 до бюджету податковий борг на загальну суму 216973 грн. 95 коп.

16.11.2022р. за вказаним судовим рішенням та на підставі заяви Головного управління ДПС у Рівненській обл. за вх. № 116218/22 від 14.11.2022р. Рівненським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист із строком пред`явлення до виконання - протягом трьох місяців з наступного дня після набрання рішенням законної сили (а.с.27-28).

Вказаний виконавчий документ пред`явлений до примусового виконання стягувачем 21.12.2022р.

21.12.2022р. заступником начальника Дубенського відділу Державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кононюк В.О. на підставі заяви стягувача від 21.12.2022р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 70600651 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 16.11.2022р. Рівненським окружним адміністративним судом у справі № 460/12545/21 про стягнення з ОСОБА_1 до бюджету податкового боргу на загальну суму 216973 грн. 95 коп.

Зазначена постанова державного виконавця надіслана ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку із супровідним листом № 35636 від 21.12.2022 на адресу: АДРЕСА_2 .

Однак, поштове відправлення повернулося відправнику без вручення адресату із зазначенням причин такого невручення: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.28-30).

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист, виданий 16.11.2022р. Рівненським окружним адміністративним судом у справі № 460/12545/21, пред`явлений стягувачем до виконання в межах строку, визначеного ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог п.10-2 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Оскільки суд встановив, що стягувач не пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому в державного виконавця були відсутніми визначені законом підстави для повернення виконавчого документа стягувачу, а відтак виконавець був зобов`язаний відкрити виконавче провадження.

Окрім цього, у виконавчому листі, виданому 16.11.2022р. Рівненським окружним адміністративним судом у справі № 460/12545/21, адреса боржника зазначена: АДРЕСА_2 .

Користуючись правом подання запитів під час здійснення виконавчого провадження (ст.13 Закону України «Про виконавче провадження»), державний виконавець звернувся із запитом до органу Державної міграційної служби щодо зареєстрованого місця проживання боржника у виконавчому провадженні ВП № 70600651. За змістом отриманої відповіді від 30.08.2023р. зареєстроване місце проживання боржника: АДРЕСА_2 .

Викладене свідчить на користь висновку про те, що при відкритті виконавчого провадження ВП № 70600651 держаний виконавець діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не порушуючи встановленої процедури.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків, з огляду на наступне.

Ключовим питанням під час вирішення розглядуваного спору є з`ясування питання пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчого документа виконавчого листа, а також застосування відповідних наслідків, від чого безпосередньо залежить правомірність винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Також позивач наголошує на тому, що державний виконавець під час прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження не перевірив правильність вказаної стягувачем адреси (зареєстрованого місця проживання) боржника.

Розглядувані правовідносини регулюються приписами Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України № 1404-VIII від 02.06.2016р. «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.1 наведеного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.5 цього Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 вказаного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч.5 ст.26 згаданого Закону).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27.05.2022р. у справі № 460/12545/21, яке набрало законної сили 28.06.2022р., стягнуто з ОСОБА_1 до бюджету податковий борг на загальну суму 216973 грн. 95 коп.

16.11.2022р. за вказаним судовим рішенням та на підставі заяви Головного управління ДПС в Рівненській обл. вх. № 116218/22 від 14.11.2022р. судом видано виконавчий лист із строком пред`явлення до виконання - протягом трьох місяців з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Вказаний виконавчий документ пред`явлений до примусового виконання стягувачем 21.12.2022р.; цього ж дня було відкрито спірне виконавче провадження.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з п.2 ч.4 ст.4 вказаного Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Викладене свідчить про те, що виконавчий документ від 16.11.2022р. пред`явлено до примусового виконання 21.12.2022р., тобто в межах тримісячного строку, встановленого ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження».

Також пунктом 10-2 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Окрім цього, відповідно до абз.3 ч.5 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Таким чином, оскільки стягувач не пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому в державного виконавця були відсутніми визначені законом підстави для повернення виконавчого документа стягувачу, а відтак виконавець був зобов`язаний відкрити виконавче провадження, винісши відповідну постанову.

В частині доводів апелянта про відсутність перевірки державним виконавцем його місця проживання колегія суддів враховує наступне.

Частиною 1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вимоги до виконавчого документа, а саме, що у виконавчому документі зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно з ч.4 ст.4 цього Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю (пункт 10).

Відповідно до ч.1 ст.24 наведеного Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

На підставі ч.1 ст.28 вказаного Закону копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Пунктом 1 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затв. наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р. (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Відповідно до абз.3 п.3 розділу ІІІ цієї Інструкції у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо).

Абзацом 4 п.3 розділу ІІІ вказаної Інструкції визначено, що у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документальне підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Згідно з п.4 розділу ІІІ зазначеної Інструкції виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до п.5 розділу ІІІ цієї Інструкції у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з п.10 розділу ІІІ вказаної Інструкції місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

Аналіз положень Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016р. «Про виконавче провадження» дозволяє дійти висновку, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

При надходженні виконавчого документа державний виконавець зобов`язаний перевірити наявність в ньому всіх обов`язкових реквізитів, визначених ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

У випадку, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання, державний виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ без виконання відповідно до приписів п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

У разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцем проживання чи перебування боржника - фізичної особи, місцезнаходженням боржника - юридичної особи, адреса якого відрізняється від адреси, зазначеної у виконавчому документі, до заяви про примусове виконання рішення стягувач має додати документ/копію документа, який підтверджує, що місцезнаходженням боржника - юридичної особи або адресою проживання чи перебування боржника - фізичної особи є територія, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або територія виконавчого округу приватного виконавця. (абз.29 п.3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затв. наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р.).

Державний виконавець не має обов`язку перевіряти вірогідність відомостей, які зазначено у виконавчому документі. Водночас, останній повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність (ч.2 ст.4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»), повинен дотримуватися принципів верховенства права, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності (ч.1 ст.4 вказаного Закону).

Закріплені у ст.4 цього Закону засади діяльності, зокрема, державного виконавця вимагають діяти добросовісно, що, окрім іншого, вимагає від нього більш вдумливого і ретельно виваженого підходу до виконання своїх професійних обов`язків.

Як слідує із змісту виконавчого листа, виданого Рівненським окружним адміністративним судом 16.11.2022р. у справі № 460/12545/21, адреса боржника визначена як АДРЕСА_2 .

Також державний виконавець, користуючись правом подання запитів під час здійснення виконавчого провадження, звернувся із запитом до органу ДМС щодо зареєстрованого місця проживання боржника у виконавчому провадженні ВП № 70600651.

Згідно відповіді органу ДМС від 30.01.2023р. зареєстроване місце проживання боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 (зворот а.с.69).

За змістом відповіді органу ДМС від 30.08.2023р. зареєстроване місце проживання такого боржника: АДРЕСА_2 (а.с.30); аналогічними відомостями про адресу проживання володіє стягувач ГУ ДПС в Рівненській обл. (а.с.27).

Викладене свідчить про те, що під час відкриття виконавчого провадження ВП № 70600651 держаний виконавець діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не порушуючи встановленої процедури.

Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що державний виконавець обґрунтовано прийняв до примусового виконання виконавчий документ, при цьому в межах своїх повноважень перевірив місце проживання боржника.

З огляду також на критерії, визначені у ч.2 ст.2 КАС України, на відповідність яким адміністративний суд повинен перевіряти рішення суб`єкта владних повноважень у справах про їх оскарження, правильним є висновок суду першої інстанції про правомірність спірної постанови про відкриття виконавчого провадження.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що останній не підлягає до задоволення.

Також в порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ч.3 ст.268, ст.310, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06.09.2023р. в адміністративній справі № 460/19298/23 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 16.11.2023р.