Справа № 520/15611/23
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 р. Справа № 520/15611/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2023, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., м. Харків, по справі № 520/15611/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати противоправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з приводу відмови йому в нарахуванні та виплаті щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 (дві тисячі) грн., додатково до існуючого розміру пенсійного забезпечення від загального розміру грошового забезпечення, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", починаючи з 01.07.2021 (після перерахунку пенсії на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2021 у справі №520/17894/21);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01.07.2021 йому, нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 (дві тисячі) грн., додатково до існуючого розміру пенсійного забезпечення від загального розміру грошового забезпечення, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" (після перерахунку пенсії на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2021 року у справі №520/17894/21), без обмеження максимального розміру такої пенсії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2023 частково задоволено позов.

Визнано противоправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 (дві тисячі) грн., додатково до існуючого розміру пенсійного забезпечення від загального розміру грошового забезпечення, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", починаючи з 01.07.2021.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01.07.2021 ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 (дві тисячі) грн., додатково до існуючого розміру пенсійного забезпечення від загального розміру грошового забезпечення, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги вказав, що здійснюючи перерахунок пенсії на виконання судового рішення, відповідачем здійснено обмеження його пенсії максимальним розміром. Вказані обставини не заперечуються відповідачем, оскільки листом від 14.06.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області позивача повідомлено, що підлягають виплаті без обмеження максимальним розміром пенсії особам, які під час служби збройно захищали суверенітет, територіальну цілісність та недоторканість України під час агресії РФ проти України, розпочатої в лютому 2014 року, у разі, якщо звернення за її призначенням мало/матиме місце починаючи з 12.04.2023. Таким чином, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату його пенсії без обмеження максимальним розміром.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, яка призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до ч. 4. ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2021 по справі №520/17894/21 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії з 01.12.2019 року у відповідності до довідки №33/41-3317 від 05 серпня 2021 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплатити пенсію відповідно до довідки №100/32255 реєстровий №33/41-3317 від 05 серпня 2021 року з 01.12.2019.

18.05.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо нарахування та виплати мені щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 гривень згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 713 від 14.07.2021 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" (далі - Постанова № 713). Також просив здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Позивач отримав від відповідача відповідь №16040-17088/К-02/8-2000/23 від 14.06.2023, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило про те, що з 01.07.2022 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду було здійснено перерахунок та виплату пенсії, а також зазначило, що «Відповідно до постанови 713 у разі коли пенсія переглядалась (перераховувалися) після 1 березня 2018 року, щомісячна доплата не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень . Оскільки після перерахунку за рішенням суду основний розмір пенсії збільшився більше, ніж на 2000 гривень, з 01.07.2022 щомісячну доплату відповідно до постанови 713 не встановлено».

Не погодившись з відповіддю відповідача позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про відмову в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача без обмеження максимальним розміром, суд першої інстанції дійшов висновку, що наразі відсутні підстави вважати, що перерахунок пенсії позивача відбудеться із розміру з встановленням обмеження максимальним розміром, оскільки такий перерахунок ще не проводився. Отже, позовні вимоги у вказаній частині звернені на майбутнє, в даній частині позовних вимог права позивача не є порушеними.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що позивач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій та зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача без обмеження максимальним розміром, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині задоволення позову.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05 листопада 1991 року визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Як убачається з матеріалів справи, спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу правомірності дій відповідача щодо обмеження максимальним розміром (10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність) пенсії позивача.

Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 (надалі також Закон № 2262-XII) визначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які, зокрема, перебували на військовій службі.

Стаття 10 Закону № 2262-XII передбачає, що призначення і виплата пенсій, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону № 2262-XII пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 (далі - Закон № 848-VIII) статтю 43 Закону № 2262-XII доповнено частиною 7 про те, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини Рішення № 7-рп/2016, зокрема, частина сьома статті 43 Закону № 2262-XII втратила чинність з дня ухвалення КСУ цього Рішення.

Таким чином з 20.12.2016 частина сьома статті 43 Закону № 2262-XII є нечинною.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 (далі - Закон № 1774-VIII), який відповідно до «Прикінцевих положень» цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017, у частині сьомій статті 43 Закону № 2262-XII слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином буквальне розуміння змін, внесених Законом № 1774-VIII, з урахуванням Рішення № 7-рп/2016, дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262-XII відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Наведене означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону № 2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Тобто внесені Законом № 1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Отже з 20.12.2016 обмеження максимальним розміром пенсії є протиправним та відповідно є протиправними дії відповідача щодо обмеження призначеної позивачу пенсії.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Закон № 2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.

Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося частиною сьомою статті 43 Закону № 2262-XII, яка визнана неконституційною з 20.12.2016, а тому неможливо стверджувати, що з указаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень статті 2 Закону № 3668-VI в частині, що не вирішується нормами Закону № 2262-XII.

Застосування положень Закону № 3668-VI по відношенню до військовослужбовців фактично суперечить висновкам Конституційного Суду України, викладеним у Рішенні № 7-рп/2016 від 20.12.2016, яким установлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає статті 17 Конституції України та зазначено, що висновки у цій справі не спростовують можливість застосування норм Закону № 3668-VI по відношенню до осіб, щодо яких положення про обмеження виплати пенсії в максимальному розмірі встановлено іншими спеціальними Законами, які у встановленому порядку неконституційними не визнано.

Вказана вище правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 9 листопада 2020 року у справі № 813/678/18 та 9 лютого 2021 року у справі № 640/2500/18.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що вчинення відповідачем дій щодо перерахунку і виплаті пенсії позивачу з обмеженням граничного розміру пенсії є такими, що не ґрунтуються на законі. Зокрема, в даному випадку такі дії за своєю суттю є звуженням обсягу прав позивача та позбавленням його права на соціальний захист у повному обсязі як це передбачено законодавством, яке регулює спірні правовідносини.

Відтак, зважаючи на те, що до пенсії позивача не підлягає застосування обмеження максимальним розміром пенсії, що не може перевищувати десять прожиткових мінімумів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно при здійсненні перерахунку застосовано вказані обмеження.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача без обмеження максимальним розміром.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява 33202/96, п. 120, ECHR 2000, "Онер`їлдізпроти Туреччини" [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (ToscutaandOthers v. Romania), заява 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо обмеження розміру пенсії позивача максимальним розміром та зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо відсутності доказів, які б доводили наявність порушеного права позивача, зокрема, що перерахунок пенсії позивача відбудеться із розміру з встановленням обмеження максимальним розміром, оскільки такий перерахунок ще не проводився, оскільки із матеріалів справи встановлено, що 18.05.2023 позивач звернуся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром (а.с. 16).

У відповідь на вказане звернення Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області листом від 14.06.2023 № 16040-17088/К-02/8-2000/23 повідомило, що підлягають виплаті без обмеження максимальним розміром пенсії особам, які під час служби збройно захищали суверенітет, територіальну цілісність та недоторканість України під час агресії РФ проти України, розпочатої в лютому 2014 року, у разі, якщо звернення за її призначенням мало/матиме місце починаючи з 12.04.2023. Оскільки, за матеріалами Вашої пенсійної справи пенсію призначено до 12.04.2023, підстав для проведення перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром немає (а.с.17).

Також, відповідачем у відзиві зазначено, що після проведених перерахунків виплата пенсії позивача обмежується десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Наведеного вище суд першої інстанції не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення Харківського окружного адміністративного суду підлягає скасуванню в частині відмови визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо обмеження розміру пенсії позивача максимальним розміром та зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 317, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2023 по справі № 520/15611/23 - скасувати в частині відмови визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром та зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Прийняти в цій частині постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2023 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко