Справа № 620/773/23
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 листопада 2023 року

м. Київ

справа №620/773/23

адміністративне провадження №К/990/36639/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів: Жука А.В., Мартинюк Н.М.,

перевіривши касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року у справі №620/773/23 за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі,

УСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути суму у розмірі 313 915,97 грн на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача під час навчання, в тому числі: грошове забезпечення - 268 727,52 грн, продовольче забезпечення - 30 840,00 грн, речове забезпечення - 7406,74 грн, медичне забезпечення - 254,03 грн, комунальні послуги і вартість спожитих енергоресурсів - 6 687,68 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 кошти у розмірі 45188,45 грн на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання (витрати з продовольчого, речового, медичного забезпечення, з оплати комунальних послуг і вартості споживання енергоносіїв). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року апеляційну скаргу позивача задоволено частково, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про стягнення коштів у сумі 268 727,52 грн скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову у цій частині. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, в сумі 268 727,52 грн. В іншій частині (щодо задоволення позову про стягнення коштів у сумі 45188,45 грн) рішення суду першої інстанції залишено без змін.

01 листопада 2023 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року у справі №620/773/23.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам статті 330 КАС України, суд дійшов висновку, що вказана скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Відповідно до вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

З відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, убачається, що справа №620/773/23 розглядалася судами попередніх інстанцій за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Під час касаційного оскарження судових рішень, ухвалених у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, заявник має обов`язково аргументувати у касаційній скарзі наявність однієї або кількох обставин, перелік яких викладений у підпунктах «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Суд звертає увагу скаржника, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначається підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд установив, що скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України, оскільки в порушення вимог пункту 4 частини другої цієї статті не містить передбачених статтею 328 цього Кодексу підстав у взаємозв`язку із належним обґрунтуванням відповідного підпункту (підпунктів) пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Згідно з вимогами пункту 5 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, що подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Скаржник у вимогах касаційної скарги просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року та рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року у справі №620/773/23 повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Так, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 кошти у розмірі 45188,45 грн на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання (витрати з продовольчого, речового, медичного забезпечення, з оплати комунальних послуг і вартості споживання енергоносіїв). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції у частині відмови в задоволенні позову про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, в сумі 268727,52 грн (грошове забезпечення), ІНФОРМАЦІЯ_1 оскаржив його в апеляційному порядку. Скаржник просив апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року апеляційну скаргу задоволено частково, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про стягнення коштів у сумі 268 727,52 грн скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову у цій частині. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, в сумі 268 727,52 грн. В іншій частині (щодо задоволення позову про стягнення коштів у сумі 45188,45 грн) рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Відтак з оскаржуваних судових рішень вбачається, що суди першої та апеляційної інстанцій позовні вимоги ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення суми у розмірі 313915,97 грн на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача під час навчання, задовольнили повністю (45 188,45 грн + 268 727,52 грн = 313 915,97 грн).

Таким чином, Верховний Суд установив, що скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України, оскільки в порушення вимог пункту 5 частини другої цієї статті особа, що подає касаційну скаргу, помилково виклала вимоги до суду касаційної інстанції.

Крім цього, подана касаційна скарга не відповідає вимогам частини четвертої статті 330 КАС України, оскільки скаржник не додав до касаційної скарги документ про сплату судового збору.

Водночас скаржник заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору, мотивуючи його незадовільним майновим станом.

Вирішуючи зазначене клопотання, Суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з частиною другою статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI) платниками судового збору є, зокрема, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Статтею 8 Закону №3674-VI установлені умови, за яких суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, зменшити його розмір або звільнити від сплати такого, а саме: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, скаржник не є суб`єктом, на якого розповсюджується дія законодавства з питань звільнення від сплати судового збору, відстрочення, розстрочення його сплати чи зменшення його розміру.

Зважаючи на те, що вищезазначені умови, за наявності яких скаржнику можливо було б відстрочити сплату судового збору, відсутні і враховуючи те, що звільнення, відстрочення та розстрочення суб`єкту владних повноважень сплати судового збору може розцінюватися як надання державним органам певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу - юридичними та фізичними особами, які зобов`язані сплачувати відповідний збір, підстав для задоволення клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги немає.

Скаржник, маючи однаковий обсяг процесуальних прав і обов`язків поряд з іншими учасниками справи, діє як суб`єкт владних повноважень та є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому обмежене її фінансування, зокрема, в частині видатків, передбачених на сплату судового збору, не є підставою для відстрочення, розстрочення, зменшення розміру або звільнення від сплати судових витрат останнього, оскільки кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі установи своєчасно й у повному обсязі.

Таким чином, особа, яка звертається до суду касаційної інстанції, повинна дотримуватися вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги та вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання такого обов`язку.

За вказаних обставин та з урахуванням установленого наведеними законодавчими приписами режиму правового регулювання питання відстрочення, розстрочення сплати судового збору, визначених законодавцем умов та підстав для цього, заявлене скаржником клопотання задоволенню не підлягає.

Принагідно Суд зазначає, що сплата судового збору не може вважатись перешкодою в доступі до правосуддя, оскільки право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 4 Закону №3674-VI за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду сплачується 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З тексту оскаржуваних судових рішень вбачається, що позивач заявив вимогу майнового характеру в розмірі 313 915,97 грн.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону №3674-VI передбачено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою, розмір судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, розмір судового збору за подання позовної заяви в цій справі складав 4708,74 грн (313 915,97 грн х 1,5%).

Розмір же судового збору, що підлягає сплаті за подання цієї касаційної скарги, становить 9417,48 грн (4708,74 грн х 200%).

Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA 0026007, код банку отримувача (МФО) 899998, номер, код класифікації доходів бюджету 22030102, найменування податку, збору, платежу судовий збір (Верховний Суд, 055), символ звітності банку 207, призначення платежу;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД Касаційний адміністративний суд, номер справи, у якій сплачується судовий збір.

На підставі частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання визначених вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. У цій ухвалі зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За викладених обставин касаційна скарга відповідно до статей 169, 332 КАС України підлягає залишенню без руху із наданням десятиденного строку з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, протягом якого скаржник має право подати суду касаційної інстанції:

- касаційну скаргу в новій редакції відповідно до кількості учасників справи, у якій навести належні обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1 - 4 частини четвертої статті 328 КАС України, у взаємозв`язку із належним обґрунтуванням підпунктів «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 цього Кодексу, та правильно викласти вимоги до суду касаційної іцнстанції;

- документ про сплату судового збору в розмірі 9417,48 грн.

Керуючись статтями 169, 330, 332, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ІНФОРМАЦІЯ_1 у задоволені клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року у справі №620/773/23 - залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку касаційної скарги, зазначеного у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк ,

Судді Верховного Суду