Справа № 300/7152/23
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2023-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" листопада 2023 р. справа № 300/7152/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -
ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області, відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (надалі Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області) про:
зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу державної служби період роботи з 15.07.1994 по 03.12.2020, період проходження військової служби з 12.05.1979 по 05.05.1981 та призначити пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У подальшому позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», проте отримав відмову, у зв`язку із недостатнім обсягом стажу державного службовця 6 років 11 місяців 19 днів за період до набрання чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Водночас, на переконання позивача, законодавством передбачено зарахування до стажу державної служби періодів перебування на посаді сільського голови та військової служби у лавах радянської армії, тому просить визнати протиправним та скасувати рішення щодо відмови у в призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та зобов`язати призначити пенсію державного службовця, з дня подання заяви.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.10.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
07.11.2023 на адресу суду надійшов відзив від Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області, у якому відповідач 1 заперечує щодо задоволення позовних вимог. Вважає, ОСОБА_1 не набув права на пенсію державного службовця, оскільки наявного у нього стажу недостатньо для призначення пенсії державного службовця. Так, відповідач 1 вказує, що з набранням чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посада сільського голови відноситься до посади в органах місцевого самоврядування та не відноситься до посади державної служби, а включення періоду військової служби до стажу державної служби чинним законодавством не передбачено. Разом із цим зауважує, що у позивача не було достатнього 20-річного стажу роботи на посадах, прирівняних до державної служби станом на 01.05.2016, тобто ОСОБА_1 не набув права на переведення на пенсію державного службовця, що відповідає приписам п. 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.
Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області копію ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду про відкриття провадження від 19.10.2023 отримало 19.10.2023 о 13:25, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 29).
Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.
Сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Так, згідно із копією трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач у періоди:
з 12.05.1979 по 05.05.1981 проходив військову службу у лавах радянської армії (записи №1-2);
з 15.07.1994 по 07.04.1998 обіймав виборну посаду голови Стебнівської сільської ради народних депутатів, при цьому 15.07.1994 ОСОБА_1 присвоєно 10 ранг державного службовця (записи №13-15);
з 08.04.1998 по 22.04.2002 обіймав виборну посаду голови Стебнівської сільської ради народних депутатів, а 27.12.2001 ОСОБА_1 присвоєно 9 ранг державного службовця (записи №15-17);
з 23.04.2002 по 08.04.2006 обіймав виборну посаду сільського голови с. Стебні, 29.04.2005 присвоєно 8 ранг державного службовця (записи №17-20);
з 09.04.2006 по 19.11.2010 обіймав виборну посаду сільського голови с. Стебні, 16.08.2007 присвоєно 7 ранг державного службовця (записи №20-23);
з 20.11.2010 по 06.11.2015 обіймав виборну посаду сільського голови с. Стебні (записи №23-25);
з 07.11.2015 по 03.12.2020 обіймав виборну посаду сільського голови с. Стебні (записи №25-27).
З метою переведення на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», позивач 30.08.2023 звернувся Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській із відповідною заявою (а.с. 11).
Так, змістом коментованого рішення підтверджується, що стаж держаної служби позивача на 01.05.2016 становить 6 років 11 місяців 19 днів (а.с. 12).
Водночас, у відзиві на позовну заяву Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області вказує про зарахування до стажу державної служби ОСОБА_1 періоду перебування на посаді голови Стебнівської сільської ради народних депутатів до 04.07.2001.
Натомість позивач вважає, що відповідачами безпідставно не враховано як стаж державної служби період роботи з 15.07.1994 по 03.12.2020 та період проходження військової служби з 12.05.1979 по 05.05.1981, у зв`язку із чим з метою захисту своїх порушених прав та інтересів, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (частини перша і друга даної статті).
Приписами частини 3 статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (надалі Закон №2493-III), служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.
Положення статей 2, 3 Закону №2493-III визначають, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.
Відповідно до ч. 7 ст. 21 Закону №2493-III (в редакції, чинній станом на 01.05.2016), пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.
Питання пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 врегульовувалося Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (надалі Закон №3723-ХІІ).
Водночас, з 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (надалі Закон №889-VІІІ), відповідно до ст. 90 якого встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно із п. 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно із п. 11 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ, перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.
Пункт 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ визначає, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Статтею 37 Закону №3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пунктом 4 частини 2 статті 46 Закону №889-VIII, визначено, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Таким чином, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», слід враховувати до стажу державної служби.
Згідно з пунктом 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015.
У свою чергу, відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Таким чином, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (надалі - Порядок №283).
Так, абз. 13 п. 2 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239 «Про віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців» затверджений Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців.
Пунктом 1 Порядку №239 передбачено, що до посади працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів п`ятої категорії, зокрема, відносяться посади голів міських Рад міст районного підпорядкування, селищних і сільських Рад народних депутатів.
Відповідно до п. 4 Порядку обчислення стажу держаної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Отже, як Порядок №283, так і чинний Порядок №229 передбачає, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.
Так, судом з`ясовано, що з 15.07.1994 по 22.04.2002 обіймав виборну посаду голови Стебнівської сільської ради народних депутатів.
Враховуючи, що посада голови сільської ради народних депутатів входить до переліку посад прирівняних до державної служби, вказаний період мав бути зарахований до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».
Водночас, змістом відзиву підтверджується, що відповідачами зараховано тільки період перебування на посаді ОСОБА_1 з 15.07.1994 по 04.07.2001, у зв`язку із набранням чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 року №2493-III (далі Закон №2493-III).
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2493-III передбачено, що дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.
Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 у справі №351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності законом України «Про державну службу» №889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до ст. 46 закону України «Про державну службу» №889-VIII та п. 4 Порядку №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.
Зазначені обставини вказують на безпідставність доводів відповідачів про те, що стаж роботи на посаді голови сільської ради народних депутатів з 05.07.2001 по 22.04.2002 не може бути зарахований як стаж державного службовця, який дає право на призначення пенсії державного службовця.
Щодо періодів перебування ОСОБА_1 на посаді сільського голови с. Стебні, судом вказується, що посада, яку обіймав позивач за час роботи в органі місцевого самоврядування, у тому числі і станом на 01.05.2016, відноситься до посади, визначеної ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Як встановлено судом із записів трудової книжки серії НОМЕР_1 з 23.04.2002 по 03.12.2020 позивач безперервно обіймав посаду сільського голови.
З огляду на вказане, суд зазначає, що відповідно до ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», до четвертої категорії посад в органах місцевого самоврядування віднесено посади, у тому числі, голів селищних і сільських голів, посади заступників голів районних рад.
Таким чином, посада сільського голови, відповідно до ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», п. 2 Порядку №283 входить до переліку посад, які зараховуються до стажу державної служби, а отже період роботи позивача з 23.04.2002 по 03.12.2020 також підлягає зарахуванню до стажу державної служби.
Щодо періоду служби ОСОБА_1 у лавах радянської армії, судом з`ясовано наступне.
Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону N 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Порядком №283 (чинного до 01.05.2016 року, тобто в період проходження позивачем служби в органах місцевого самоврядування) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.
Так, відповідно до п. 3 Порядку №283, до стажу державної служби включається також, зокрема, час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.
Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Суд зазначає, що віднесення періоду військової служби до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, є певною соціальною гарантією військовослужбовців, а тому повинна застосовуватись поряд із положенням Закону України «Про державну службу».
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач має право на зарахування часу військової служби з 12.05.1979 по 05.05.1981 до стажу державної служби, незважаючи на те, що така посада не віднесена до посад державних службовців.
Таким чином, стаж роботи ОСОБА_1 на посаді, віднесеній до відповідної категорії посад державної служби, на день набрання чинності Законом №889-VIII - 01.05.2016, становив більше 10 років, що дає йому право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Таке право виникло у позивача з дати звернення із відповідною заявою про переведення на інший вид пенсії, тобто з 30.08.2023.
При цьому, надаючи оцінку доводам представника Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області щодо необхідного двадцятирічного стажу роботи на посаді, прирівняній до посади державної служби, як на визначальну умову переведення позивача на пенсію державного службовця, суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Наведена позиція суду відповідає висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.02.2019 по справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18).
Таким чином, враховуючи те, що станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 працював на посаді в органі місцевого самоврядування, яка прирівняна до відповідної категорії посади державного службовця, набув більш як 10 років стажу державної служби, та досяг пенсійного віку, доводи представника відповідача 1 про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на відсутність необхідного 20-річного стажу роботи на посаді державної служби, суд вважає безпідставними.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача 1 призначити позивачу пенсію, суд зазначає таке.
Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.
Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.
Суд звертає увагу на те, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі і поданих вперше.
Так, у межах цих спірних правовідносин судом надана оцінка правомірності рішення про відмову у призначенні пенсії у частині не зарахування до стажу позивача спірних періодів його роботи.
При цьому, суд не може перебирати на себе компетенцію суб`єктів владних повноважень (у цьому конкретному випадку пенсійного органу) та досліджувати документи, яким не надавалась оцінка, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії.
Щодо визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має здійснюватись повторний розгляд заяви позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, суд вказує на таке.
Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України №1058, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Статтею 44 Закону України №1058 врегульований порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України №1058, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Відповідно до п. 1.1 Порядку 22-1 в редакції, що діяла на час звернення позивача до органу Пенсійного фонду, заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Відповідно до пункту 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п. 4.1 Порядку № 22-1).
Пунктом 4.2 Порядку № 22-1 передбачено, що при прийманні документів працівник сервісного центру, в тому числі: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до п. 4.3 Порядку № 22-1, створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Пунктом 4.8 Порядку № 22-1 передбачено, що заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Згідно із п. 4.10 Порядку № 22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

У даному випадку заява позивача розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області, за результатом якої прийнято рішення про відмову позивачу у перерахунку пенсії.

Головним управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не приймалось рішення по суті заяви позивача, відтак відповідальним за опрацювання заяви позивача, прийняття відповідного рішення та вчинення бездіяльності щодо не зарахування до стажу державної служби періодів перебування на посадах в органах місцевого самоврядування є, в цьому випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відтак на останнього й має бути покладено й обов`язок відновлення порушених прав позивача.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає безпідставними позовні вимоги ОСОБА_1 у частині зобов`язання Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області призначити позивачу пенсію та зарахувати до стажу державної служби періоди перебування на посаді в органах місцевого самоврядування та військової служби.

При цьому, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ст. 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до п. 4.7 Порядку №22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Саме Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не виконало свого обов`язку щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Виходячи зі змісту позовних вимог та доказів, наданих на підтвердження правової позиції відповідачами, суд прийшов до висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 30.08.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Отже позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача частину сплаченого судового збору в розмірі 575,45 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) та Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.09.2023 №73 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії щодо здійснення переходу на інший вид пенсії згідно із Законом України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», періоди перебування на посаді в органах місцевого самоврядування з 05.07.2001 по 22.04.2002 та з 23.04.2002 по 03.12.2020, а також період проходження військової служби з 12.05.1979 по 05.05.1981.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.08.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань та Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) частину сплаченого ним судового збору в розмірі 575 (п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 45 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Відповідачам рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.

Рішення складене в повному обсязі 17 листопада 2023 р.