Справа № 459/3414/22
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 459/3414/22 пров. №№ А/857/16892/23, А/857/17734/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - Григоришин Л.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції у Львівській обл. на прийняті Червоноградським міським судом Львівської обл. рішення від 31.08.2023р. та додаткове рішення від 07.09.2023р. за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській обл. про визнання протиправними дій щодо доставлення в приміщення органу поліції, адміністративного затримання, застосування заходів поліцейського примусу у вигляді фізичного впливу (сили) та спеціальних засобів (кайданків) (суддя суду І інстанції: Дем`яновська Ю.Д.; час місце ухвалення рішення суду І інстанції: 09 год. 45 хв. 31.08.2023р., дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 31.08.2023р.; час ухвалення додаткового рішення суду І інстанції: 10 год. 00 хв. 07.09.2023р., дата складання повного тексту додаткового рішення суду І інстанції: 07.09.2023р.; місце складання зазначених судових рішень: Львівська обл., м.Червоноград), -

В С Т А Н О В И В:

13.12.2022р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними діяння (дії) працівників відділу реагування патрульної поліції Червоноградського РВП Головного управління /ГУ/ Національної поліції /НП/ у Львівській обл. (Павлика С.В., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) щодо доставлення його 05.08.2022р. в приміщення Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській обл., адміністративного затримання відповідно до протоколу серії АА № 128607 про адміністративне затримання за ст.260 Кодексу України про адміністративні правопорушення /КУпАП/, застосування до нього заходів поліцейського примусу у вигляді фізичного впливу (сили) та спеціальних засобів (кайданок) (Т.1, а.с.1-6).

21.07.2023р. позивач подав до суду заяву від 19.07.2023р. щодо судових витрат, в якій просив в разі задоволення заявленого позову стягнути з відповідача понесені судові витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 11000 грн. (Т.2, а.с.215-219).

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської обл. від 31.08.2023р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність працівників Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській обл. щодо неповідомлення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Чернівецькій обл. про адміністративне затримання позивача ОСОБА_1 05.08.2022р.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ НП у Львівській обл. на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

01.09.2023р. представник позивача адвокат Бордюк М.Й. подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив ухвалити додаткове рішення та стягнути на користь позивача ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі, який зазначений у заяві ОСОБА_1 від 19.07.2023р. (Т.3, а.с.54).

Згідно додаткового рішення Червоноградського міського суду Львівської обл. від 07.09.2023р. заяву задоволено частково; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ НП у Львівській обл. на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. (Т.3, а.с.59-60).

Не погодившись із винесеними судовими рішеннями, їх оскаржили сторони.

Зокрема, в своїй апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 не погоджується із рішеннями суду в частині відмовлених вимог, просить в оскаржуваній частині скасувати основне і додаткове рішення суду від 31.08.2023р. і 07.09.2023р., в цій частині ухвалити нову постанову про задоволення його вимог в повному обсязі (Т.3, а.с.65-66).

Підставами для скасування вказаних рішень називає неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, що в цілому призвело до помилкового вирішення спору та неправильного стягнення витрат на правову допомогу адвоката, при цьому наголошує на упередженості суду.

Відповідач ГУ НП у Львівській обл. оскаржив додаткове рішення від 07.09.2023р., оскільки таке в частині задоволених вимог прийнято із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права; просить додаткове рішення суду від 07.09.2023р. скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити (Т.3, а.с.73-75).

Підставами для скасування додаткового рішення вказує ненадання позивачем жодних доказів, які б доводили співмірність витрат на професійну правничу допомогу, у тому числі, з огляду на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем ГУ НП у Львівській обл. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення в оскаржуваній частині (а.с.67-71).

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу ГУ НП у Львівській обл. в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Протокольною ухвалою апеляційного суду від 15.11.2023р. залишено без задоволення клопотання апелянта (позивача) ОСОБА_1 , що надійшло до апеляційного суду 15.11.2023р. (Т.3, а.с.81 і на звороті), про відкладення апеляційного розгляду справи через його незадовільний стан здоров`я, оскільки сторони були завчасно повідомлені про час та місце апеляційного розгляду справи; до клопотання не долучено доказів тимчасової непрацездатності (лікування) позивача.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засідання учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні; за таких обставин апеляційний суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача.

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Додатково колегія суддів враховує, що відповідно до ч.5 ст.44 КАС України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання своєї скарги і заперечення щодо апеляційної скарги позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційні скарги в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення, з наступних підстав.

Із змісту заявленого позову слідує, що позивач оскаржує діє працівників поліції щодо його адміністративного затримання, доставлення до приміщення органу поліції та застосування заходів поліцейського примусу у вигляді фізичного впливу (сили) та спеціальних засобів (кайданок).

Згідно фактичних обставин справи вказані дії передували складання стосовно позивача протоколу від 05.08.2022р. про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП (злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, військовослужбовця) (Т.1, а.с.9).

Водночас, відповідно до постанови Червоноградського міського суду від 27.09.2022р. у справі № 459/2125/22 провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю складу цього адміністративного правопорушення (Т.1, а.с.11-12).

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що адміністративне затримання позивача здійснено працівниками поліції правомірно та з дотриманням вимог ст.260 КУпАП (з метою встановлення особи та складання протоколу про адміністративне правопорушення). Також у працівників поліції були об`єктивні підстави для застосування до позивача заходів фізичного впливу та спеціальних засобів. Після доставлення позивача до приміщення органу поліції був складений протокол про адміністративне затримання серії АА № 128607 від 05.08.2022р.

Водночас, під час судового розгляду не було підтверджено повідомлення відповідачем регіонального центру з надання безоплатної правової допомоги про адміністративне затримання позивача, через що така бездіяльність визнана судом протиправною.

При цьому, суд першої інстанції помилково виходив з того, що вказаний спір підсудний місцевому загальному суду як адміністративному суду.

Так, відповідно до ст.20 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:

оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;

уточнення списку виборців;

оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум;

оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:

примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;

примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1 - 3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років».

Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Таким чином, позовні вимоги, що стосуються оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, підсудні місцевим загальним судам, як адміністративним судам.

Водночас, позовні вимоги ОСОБА_1 , які стосуються оскарження дій працівників поліції щодо доставлення в приміщення органу поліції, адміністративного затримання, застосування заходів поліцейського примусу у вигляді фізичного впливу (сили) та спеціальних засобів (кайданків) підсудна окружним адміністративним судам.

Такий висновок слідує з наступного.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати обставини, які характеризують кожен з елементів складу правопорушення; встановити наявність/відсутність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення та відповідні цим обставинам належні та допустимі докази; дослідити відомості, що характеризують особу правопорушника; визначити вид покарання з урахуванням встановлених пом`якшуючих чи обтяжуючих обставин; наявність/відсутність заподіяної шкоди та її розмір.

Згідно з ч.1 ст.259 КУпАП з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію.

Отже головними ознаками виникнення у працівників поліції права на доставлення правопорушника до приміщення органу поліції є обов`язкове складання протоколу та неможливість його складення на місці.

Главою 20 КУпАП встановлені заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення та порядок і підстави їхнього застосування.

Відповідно до ч.1 ст.260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Статтею 267 КУпАП передбачено право оскарження, в тому числі до суду, заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, до яких відноситься і затримання особи.

Водночас, застосування заходів поліцейського впливу регламентовано приписами Закону України № 580-VIII від 02.07.2015р. «Про Національну поліцію».

Так, відповідно до ч.1 ст.42 цього Закону поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу: 1) фізичний вплив (сила); 2) застосування спеціальних засобів; 3) застосування вогнепальної зброї.

Відповідно до ч.1 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно приписів ст.ст.20 і 286 КАС України адміністративним судам підсудні справи не лише з приводу оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а також щодо оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, з огляду на заявлені позивачем вимоги і підстави, викладені на їх обґрунтування, предметом позову в цій справі є дії суб`єкта владних повноважень, які є відмінними від дій, що входять до переліку, які враховуються адміністративним органом під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Водночас, питання застосування заходів поліцейського впливу врегульовані окремим нормативно-правовим актом і не стосуються питання притягнення особи до адміністративної відповідальності.

За таких обставин розглядувані позовні вимоги виходять за рамки справ, які визначені ст.286 КАС України, і не стосуються оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (ст.286 КАС України).

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що заявлений позов повинен був розглядатися окружним адміністративним судом, а тому Червоноградським міським судом Львівської обл. відкрито провадження та розглянуто справу з порушенням предметної підсудності.

Як слідує з роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму ВАС України № 2 від 06.03.2008р. «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», судам необхідно розрізняти правові наслідки недотримання правил предметної і територіальної підсудності.

У разі відкриття провадження в адміністративній справі без дотримання правил предметної підсудності суд повинен передати справу на розгляд адміністративного суду, якому вона підсудна, незалежно від того, на якій стадії розгляду справи виявлено порушення правил цієї підсудності, оскільки суд, який відкрив провадження у справі з таким порушенням, не є компетентним у її розгляді.

Порушення правил предметної підсудності є підставою для скасування рішень судів нижчих інстанцій з направленням справи на новий розгляд до належного суду.

За практикою Європейського суду з прав людини (наприклад рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, наведений спір підлягає розгляду в окружному адміністративному суді із врахуванням правил предметної юрисдикції.

Згідно ч.2 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В силу приписів п.1 ч.3 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Відповідно до ч.1 ст.318 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25 - 28 цього Кодексу.

Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи (ч.2 цієї статті).

Таким чином, під час апеляційного провадження виявлені порушення норм процесуального закону (розгляд справи неповноважним складом суду, рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції), які є обов`язковою підставою для скасування рішення, що згідно вимог ч.2 ст.308 КАС України є підставою для виходу судом апеляційної інстанції за межі доводів апеляційної скарги.

При цьому, в розглядуваному випадку приписи ч.2 ст.318 КАС України не можуть застосовуватися, оскільки судом допущено порушення правил предметної юрисдикції (а не територіальної підсудності).

Відповідно до роз`яснень, які викладені в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення в цивільній справі» у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Оскільки основне рішення суду за наслідками апеляційного розгляду підлягає скасуванню із направленням справи на розгляд до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю, тому додаткове рішення суду від 07.09.2023р., яке є невід`ємною складовою основного судового рішення, також слід скасувати.

По причині того, що справа розглянута із порушенням правил предметної юрисдикції, тому подані апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а оскаржувані основне і додаткове рішення суду слід скасувати з направленням справи за встановленою законом підсудністю.

В порядку ст.139 КАС України, враховуючи направлення справи на новий розгляд за встановленою законом підсудністю, підстави для розподілу судових витрат в цьому апеляційному провадженні є відсутніми.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.5 ч.1 ст.315, ч.1 ст.318, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції у Львівській обл. задовольнити частково.

Прийняті Червоноградським міським судом Львівської обл. рішення від 31.08.2023р. та додаткове рішення від 07.09.2023р. в адміністративній справі № 459/3414/22 скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській обл. про визнання протиправними дій щодо доставлення в приміщення органу поліції, адміністративного затримання, застосування заходів поліцейського примусу у вигляді фізичного впливу (сили) та спеціальних засобів (кайданків), - направити на розгляд до іншого суду Львівського окружного адміністративного суду за встановленою підсудністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор

Дата складання повного тексту судового рішення: 16.11.2023р.