Справа № 317/2114/23
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 317/2114/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 08.08.2023 ( суддя першої інстанції Каряка Д.О.) в адміністративній справі №317/2114/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області третя особа: тимчасово виконуючий обов`язки поліцейського СРПП ВП № 6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Кочуров Сергій Євгенович про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (в особі представника адвоката Стариченко М.П.) звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області третя особа: тимчасово виконуючий обов`язки поліцейського СРПП ВП № 6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Кочуров Сергій Євгенович, в якому просить:

поновити пропущений строк на подачу позовної заяви;

визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №624167 від 23.03.2023, винесену тимчасово виконуючим обов`язки поліцейського СРПП ВП № 6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Кочуровим С.Є., якою на ОСОБА_1 накладено стягнення - штраф у розмірі 510 грн. та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення;

стягнути з бюджетних асигнувань ГУНП в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу та сплату судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивач не був водієм транспортного засобу, не рухався на автомобілі, а просто перебував за кермом, коли до нього підійшли співробітники поліції. Наявність аптечки ніхто не перевіряв, не запитували навіть про неї. Таким чином, вимоги поліцейського, що позивач не надав посвідчення водія, не мав полісу обов`язкового страхування наземних транспортних засобів та аптечки є незаконним та не підтверджені доказами.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 08.08.2023 адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ухвалення рішення з невідповідністю висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи своєї скарги, апелянт посилається на те, що під час винесення оскаржуваного рішення відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт скоєного правопорушення, обґрунтовано виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Скаржник зазначає, що позивач 23.03.2023 о 11 год. 38 хв. у смт Балабине Запорізького району Запорізької області, вул. Урицького, 184, керуючи транспортним засобом ЗАЗ 1102 д.н.з. НОМЕР_1 не був пристебнутий ременем безпеки, при здійсненні маневру повороту праворуч не ввімкнув відповідний покажчик повороту відповідного напрямку та не мав аптечки. Крім того зазначає, що доказом вини ОСОБА_1 в порушенні ПДР України є відеозапис, здійснений т.в.о. поліцейським ВП №6 Запорізького районного ВП ГУНП в Запорізькій області сержантом поліції Кочуровим С.Є. на відеореєстратор «Globex» № DSJ 101485760 зроблено відеозапис № DSJ 0000 від 23.03.2023 (час запису 13:08:03), на якому саме й зафіксовані вчинені позивачем адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 та ст. 125 КУпАП (а.с.35-43).

Справа судом апеляційної інстанції розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що постановою серії БАБ № 624167 від 23.03.2023 т.в.о. поліцейського СРПП відділу поліції №6 Запорізького районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області сержантом поліції Кочуровим С.Є. накладено на водія транспортного засобу ЗАЗ 1102 д/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., за скоєння правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 та ст. 125 КУпАП.

Так в постанові зазначено, що 23.03.2023 о 11:38 год. Запорізький р-н, смт Балабине, вул. Урицького, 184, водій, керуючи тз ЗАЗ 1102 не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.1.а ПДР України; не надав поліс обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, чим порушив п.п.2.1.г ПДР України; не був пристебнутий паском безпеки, чим порушив п.2.3.в ПДР України та не мав аптечки, чим порушив п.31.4.7є ПДР України (а.с.13).

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесені до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене статтею 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції на час винесення оскаржуваної постанови) (далі КУпАП), передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

По суті зафіксованого в оскаржуваній постанові правопорушення суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, у підпункті «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, -

- тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Колегія суддів також враховує, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17 та від 29.04.2020 року по справі № 161/5372/17.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, ст. 126 КУпАП, відповідачем надано відеозаписи з нагрудної камери поліцейського.

Переглядаючи вказаний відеозапис судом апеляційної інстанції встановлено, що на ньому не зафіксовано безпосередньо руху автомобілю ЗАЗ 1102 д.н.з НОМЕР_1 та факту керування ОСОБА_1 цим транспортним засобом. Відео починається з розмови інспектора із позивачем та іншими особами. Позивач перебуває поза межами транспортного засобу. Автомобіль д ЗАЗ 1102 д.н.з НОМЕР_1 знаходиться в нерухомому положенні.

В позові позивач заперечує керування ним вказаним транспортним засобом, зазначаючи, що зупинки ТЗ взагалі не було, він знаходився в салоні автомобіля з вимкненим двигуном і ніяких дій по його керуванню не вчиняв.

Будь-які інші докази на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом ЗАЗ 1102 д.н.з НОМЕР_1 відповідачем не надано.

Отже, із наданих відповідачем відеофайлів не видається можливим встановити факт вчинення позивачем дій, що стали підставою притягнення до адміністративної відповідальності, а саме керування автомобілем без посвідчення водія, тобто не маючи права керування та не маючи чинного полісу обов`язкового страхування ТЗ.

Також слід вказати, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП, та окрім іншого, містити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Дослідивши спірну постанову по справі про адміністративне правопорушення, колегією суддів встановлено, що вона не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

Таким чином, в порушення ч. 3 ст. 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про відсутність доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 ПДР України, а відтак і вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 та ст. 125 КУпАП.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 08.08.2023 в адміністративній справі №317/2114/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили 07 листопада 2023 року та оскарженню не підлягає.

Повний текст виготовлено 07 листопада 2023 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров