Справа № 620/4872/23
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4872/23 Суддя (судді) першої інстанції: Поліщук Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 07.04.2023 № 09;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплатити позивачу пенсію за віком згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 04 лютого 2023 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 року та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач зазначає, що уповноважений здійснювати призначення пенсій виключно на підставі документів, які повністю відповідають встановленим законодавством вимогам

А також, вважаємо, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є громадянином, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1993 роках, що підтверджується копією посвідчення від 15.01.1994 серії НОМЕР_1 (категорія 4) (а.с.6).

Згідно довідок виконавчого комітету Гомельської обласної ради народних депутатів від 14.12.1992 № 340 та № 341 (а.с. 9-10), відповідно до яких ОСОБА_1 з 26.04.1986 по 15.05.1987 та з 18.10.1989 по 09.10.1991 проживав в населеному пункті Гомель, який має щільність забруднення ґрунту 1,43 кі/км.кв. та 1,97 кі/км.кв. відповідно із Законом Республіки Білорусь "Про соціальний захист громадян, потерпілих від катастрофи на ЧАЕС" відноситься до зони проживання з періодичним радіоекологічним контролем.

Із змісту довідки Центу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Семенівської міської ради від 30 грудня 2022 року № 3044/11-07 (а.с. 7), вбачається, що позивач у період з 21.11.1991 по 16.08.1995 постійно проживав у м. Семенівка, Новгород-Сіверського району Чернігівської області, яке до 31.12.2014 згідно з Постановою «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» від 23.07.1991 № 106 відносилось до 4 зони радіоактивного забруднення - зони посиленого радіоактивного контролю.

Відповідно до диплому від 16.07.1986, яким підтверджується навчання позивача у період з 01.09.1983 17.07.1986 в СПТУ -113 м. Гомель (а.с. 11); свідоцтва від 30.01.1987 № НОМЕР_2 , яким підтверджується навчання позивача в Гомельській ОТШ ДОСААФ (а.с. 12); трудової книжки від 21.07.1986 серії НОМЕР_3 , записами в якій підтверджується навчання та робота позивача в закладах та на підприємствах м. Гомель у період з 01.09.1983 по 17.07.1986, з 21.07.1986 по 14.05.1987, з 31.07.1989 по 19.02.1990, з 21.06.1990 по 02.07.1990, з 05.07.1990 по 11.10.1991 (а.с. 13-15).

За результатом розгляду поданих позивачем документів для призначення пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області 07.04.2023 було прийнято Рішення № 09 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що довідки від 14.12.1992 № 340 та № 341, видані Гомельською обласною радою народних депутатів не можуть бути взяті до уваги, оскільки документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31 грудня 1991 року, уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961.

Не погодившись із вказаним рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувсь до суду з даним адміністративним позовом.

Суд задовольнивши позовні вимоги виходив з того, що позивач набув право на призначення пенсія за віком зі зменшенням пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років, відтак оскаржуване Рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області про відмову у призначенні позивачу пенсії відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд І інстанції вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з повномаштабним вторгненням 24.02.2022 Російської Федерації на територію України та військовою агресією першої по відношенню до громадян України, та пасивній допомозі у вказаному Республіки Білорусь - відмова органу державної влади позивачу - фізичній особі, у реалізації її права на призначення пенсії з підстав відсутності проставлення апостиля органами Республіки Білорусь на документах, виданих у 1992 році, порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки підстав для призначення пенсії.

На момент звернення позивачем до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії (31.03.2023) його вік становив 55 років 01 місяць 28 днів (а.с. 5), про що відповідачем зазначено в оскаржуваному Рішенні.

Враховуючи викладене, а також висновки суду І інстанції щодо безпідставності відмови пенсійного органу у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону № 796-ХІІ, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення буде зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області призначити Котляру з 04.02.2023 пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначають положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Право на отримання пенсій мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж (пункт 1 частини першої статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до ч. 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Також спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ.

Згідно з ч.1 та ч. 2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - 2 роки* та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно п. 4 ч. 1 статті 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, зокрема, належать: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Згідно 4 1 статті 14 Закону № 796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, встановлено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи, зокрема, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку до 2 роки (особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років (частина перша статті 55 Закону № 796-XII).

Отже, з аналізу наведених правових норм слідує, право на пільгове зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років.

При цьому, як вірно зауважено судом першої інстанції, законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою форми № 122, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.

Так, статтею 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ визначено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до пункту 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51, особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

В пункті 10 Порядку уточняється на підставі яких документів видається посвідчення. Зокрема, встановлено, що посвідчення видаються особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (Додаток 7).

Підпунктом 7 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Отже, єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ , зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах 27.02.2018 у справі № 344/9789/17, від 31.10.2018 у справі № 212/12245/13-а, від 18.06.2020 у справі № 404/5266/16-а, від 22.06.2022 у справі № 362/1209/17.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 має посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1993 роках, що підтверджується копією посвідчення від 15.01.1994 серії НОМЕР_1 (категорія 4) (а.с.6).

Разом з тим, для призначення пенсії позивачем до пенсійного органу було подано, зокрема, зазначене Посвідчення, Довідки виконавчого комітету Гомельської обласної ради народних депутатів від 14.12.1992 № 340 та № 341 (а.с. 9-10), Довідку Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Семенівської міської ради від грудня 2022 року № 3044/11-07 (а.с. 7), Диплом від 16.07.1986 (а.с. 11), Свідоцтво від 30.01.1987 № НОМЕР_2 (а.с. 12), Трудову книжку від 21.07.1983 серії НОМЕР_3 (а.с.13-15).

З огляду на зазначені вище правові висновки Верховного Суду та встановлені обставини, колегія суддів вважає, що суд І інстанції дійшов вірного висновку, що позивач набув право на призначення пенсія за віком зі зменшенням пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років, відтак оскаржуване Рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області про відмову у призначенні позивачу пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, колегія суддів погоджується з судом І інстанції, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з повномаштабним вторгненням 24.02.2022 Російської Федерації на територію України та військовою агресією першої по відношенню до громадян України, та пасивній допомозі у вказаному Республіки Білорусь - відмова органу державної влади позивачу - фізичній особі, у реалізації її права на призначення пенсії з підстав відсутності проставлення апостиля органами Республіки Білорусь на документах, виданих у 1992 році, порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки підстав для призначення пенсії.

З огляду на вказане, апеляційний суд відхиляє посилання відповідача на неможливість врахування Довідок виконавчого комітету Гомельської обласної ради народних депутатів від 14.12.1992 № 340 та № 341.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання пенсійний орган призначити позивачу пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", колегія суддів зазначає наступне.

На момент звернення позивачем до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії (31.03.2023) його вік становив 55 років 01 місяць 28 днів (а.с. 5), про що відповідачем зазначено в оскаржуваному Рішенні.

Враховуючи викладене, а також висновки суду І інстанції та апеляційної інстанції щодо безпідставності відмови пенсійного органу у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ , суд І інстанції дійшов вірного висновку, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення буде зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області призначити Котляру з 04.02.2023 пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже, доводи апеляційної скарги є безпідставними та спростовуються вказаним вище.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.

У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи відповідача не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-245, 308, 311, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан