Справа № 280/6022/23
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 280/6022/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Прокопчук Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 14.08.2023, (суддя суду першої інстанції Кисіль Р.В.), прийняте в порядку письмового провадження в місті Запоріжжі, в адміністративній справі №280/6022/23 за позовом ОСОБА_1 до Луганського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

Запорізький окружний адміністративний суд ухвалою від 14.08.2023 повернув адміністративний позов позивачу.

Не погодившись з ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем 26.11.2022 складено рапорт на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відшкодування завданих ним збитків у добровільному порядку. Рапорт був складений ще до складання акту про проведення службового розслідування 28.11.2022, позивач не був повідомлений про суми шкоди, яку йому необхідно відшкодувати. 08.03.2023 позивачем подано новий рапорт, яким попередній рапорт від 26.11.2022 відкликано та просив відмінити списання коштів з нього на відшкодування. Відповіді на рапорт позивач не отримав. У зв`язку з неотриманням відповіді на рапорт ОСОБА_1 звернувся за наданням йому правничої допомоги. 19.04.2023 між ним та адвокатом укладено договір про надання правничої допомоги. Адвокатом направлено запит до Луганського ТЦК та СП. 30.05.2023 адвокатом отримано відповідь на запит, в якому зазначено про відсутність підстав для розгляду рапорту позивача від 08.03.2023. Тобто, моментом коли позивач дізнався про порушення своїх прав є 30.05.2023. Позивач зазначає, що він проходить службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 та з 24.02.2022 постійно відряджався для забезпечення захисту Батьківщини. Відповідно до посвідчення про відрядження він перебував у відрядження з 15.06.2023 по 15.07.2023. Первинну позовну заяву в цій справі було подано 05.07.2023, таким чином строк звернення до суду із позовом в цій справі не порушений.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 31.07.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач), в особі представника адвоката Стариченка Миколи Петровича, до Луганського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт №4 наказу відповідача від 28.11.2022 №54 Про підсумки проведення службового розслідування, яким начальника ІТВ начальника зв`язку Луганського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності за завданий державі матеріальний збиток на загальну суму 82361,46 грн.

Ухвалою від 04.08.2023 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

Відповідно до ухвали судді від 04.08.2022 позивачу необхідно було у визначений строк подати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду із цим позовом із доказами поважності таких причин.

09.08.2023 від представника позивача до суду надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду із цим позовом, у якій представник зазначає, що позивач проходить службу у відповідача. 26.11.2022 позивачем складений рапорт на ім`я начальника відповідача щодо відшкодування завданих ним збитків у добровільному порядку. Оскаржуваним наказом, на підставі акту проведення службового розслідування від 28.11.2022, позивача було притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі 82 361,46 грн. 08.03.2023 позивачем поданий новий рапорт, яким попередній рапорт від 26.11.2022 відкликано та просив відмінити списання коштів з нього на відшкодування, відповідь на який не отримав. 19.04.2023 позивач звернувся за правничою допомогою до представника. 30.05.2023 надійшла відповідь на адвокатський запит про відсутність підстав для прийняття рапорту позивача, оскільки чинним законодавством не передбачені підстави для зупинення відрахування з грошового забезпечення військовослужбовця, притягнутого до матеріальної відповідальності. Вважає, що моментом виникнення порушення прав позивача з боку відповідача є 30.05.2023 (дата отримання відповіді на адвокатський запит), а тому вважає, що термін звернення до суду із цим позовом 30.06.2023. Також зазначає, що позивач проходить військову службу у відповідача та з 24.02.2022 постійно відряджався для забезпечення захисту батьківщини, зокрема на 30 діб з 15.06.2023 по 15.07.2023. Також зазначає, що представник позивача звертався з аналогічним позовом до суду ще 05.07.2023 та ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.07.2023 у справі №280/5250/23 позов було повернено. Просить поновити строк звернення до суду із цим позовом.

Повертаючи позовну заяву позивачу суд першої інстанції виходив з того, що позивачем порушено строк звернення до суду з адміністративним позовом і причини зазначені для умов поновлення строку не є поважними.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з частиною першою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною другою вказаної статті визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення Європейського суду з прав людини у справах Стаббігс на інші проти Великобританії, Девеер проти Бельгії).

Отже, законодавцем встановленими строками обмежено звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, вони покликані забезпечити юридичну визначеність у публічно-правових відносинах. Після завершення зазначених строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Як видно з матеріалів справи 26.11.2022 позивачем на ім`я начальника відповідача був поданий рапорт, в якому позивач зазначив, що збитки державі на суму 82 361,46 грн, що виникли внаслідок залишення позивачем служби зв`язку в м. Сєверодонецьк, зобов`язався добровільно відшкодувати. Тобто, позивач у своєму рапорті від 26.11.2022 зазначив розмір матеріальних збитків.

28.11.2022 відповідачем був виданий наказ №54 Про підсумки проведення службового розслідування, пунктом 4 якого позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності на загальну суму 82 361,46 грн, а пунктом 13 наказано начальнику відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат відповідача утримання грошового нарахування в тому числі з позивача проводити в розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення, згідно ч. 1 ст. 13 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі.

Отже, з 28.11.2022 з місячного грошового забезпечення позивача утримується по 20% на відшкодування матеріальних збитків. Відтак саме з цього часу позивач посинен був дізнатися про порушення його прав.

Як правильно звернув увагу суд першої інстанції позивачем оскаржується саме наказ відповідача від 28.11.2022 №54 в частині, яка стосується позивача, а не рішення, дії чи бездіяльність відповідача стосовно його рапорту від 08.03.2023.

Таким чином посилання позивача на те, що порушення своїх прав він дізнався лише 30.05.2023 в день отримання інформації на запит адвоката про стан розгляду рапорту позивача від 08.03.2023 є безпідставними. А звернення позивача до відповідача з рапортом від 08.03.2023 не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав оскаржуваним наказом, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Враховуючи той факт, спірні правовідносини виникли у зв`язку з проходженням позивачем публічної служби, при цьому обрахунок строку, визначеного ч. 5 ст. 122 КАС України слід обраховувати з дати ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом (28.11.2022).

Тобто визначений ч. 5 ст. 122 КАС України строк сплив для позивача 29.12.2022, а позов переданий відділенню поштового зв`язку для надіслання до суду лише 24.07.2023. Отже позивачем пропущений встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України строк звернення до суду із цим позовом, як і шестимісячний строк на таке звернення.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 (провадження № К/9901/15971/20).

В свою чергу, суд першої інстанції правильно вказав, що позивач не зазначає, що саме перешкоджало йому подати позов до суду у визначений чинним законодавством строк (до 29.12.2022). Доказів поважності пропуску строку звернення до суду із цим позовом позивачем суду не надано.

Посилання представника на постійні відрядження позивача є недоведеним належними доказами, а факт звернення представника із аналогічним позовом 05.07.2023 та перебування позивача у відрядженні через декілька місяців після того, як сплив строк звернення до суду із такими позовними вимогами, не свідчить про пропуск такого строку (період з 28.11.2022 по 29.12.2022) з поважних причин.

Тим більше, заявник в апеляційній скарзі посилається на посвідчення про відрядження, якого до апеляційної скарги не надано, в той час як матеріали справи містять лише копію позовної заяви без доданих до неї матеріалів.

Пунктом 9 частини 4 статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 з підстав пропуску строку звернення до суду з позовом.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про правомірність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, та про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 14.08.2023 в адміністративній справі №280/6022/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук