Справа № 600/6731/23-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/6731/23-а

Головуючий у 1-й інстанції: Левицький Василь Костянтинович

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

15 листопада 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС у Чернівецькій області (далі ГУ ДПС у Чернівецькій області) звернулося до суду з заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків-фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якій просить: винести рішення, яким підтвердити обгрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ), який застосований рішенням Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 12.10.2023 № 1529/Ж12/24-13-07-04.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року заяву задоволено: підтверджено обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків-фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) згідно рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 12.10.2023 № 1529/Ж12/24-13-07-04.

Не погодившись з судовим рішенням, ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

Зокрема, скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не з`ясував наскільки були правомірними дії ОСОБА_1 щодо недопуску посадових осіб податкового органу до перевірки та чи відповідали дії інспекторів вимогам п.81.1 ст.81 ПК України.

За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ГУ ДПС у Чернівецькій області отримано лист ДПС України від 29.09.2023 № 24470/7/99-00-07-04-03-07, згідно з яким зобов`язано ГУ ДПС в областях та м. Києві забезпечити проведення фактичних перевірок платників податків або об`єктів, інформація про можливі порушення по яких зазначена у додатку 1 до цього листа щодо дотримання вимог чинного законодавства (з додатком).

За змістом зазначеного листа, в період з 29.08.2023 по 25.09.2023 на чат-бот ДПС StopViolationBot надходила інформація, що свідчить про можливі порушення платника податків законодавства, контроль за яким здійснюють податкові органи (додаток 1).

Згідно додатку 1 до листа ДПС України від 29.09.2023 № 24470/7/99-00-07- 04-03-07, в магазині Удача МТК Калинівський ринок (3 сектор), що здійснює реалізацію побутової техніки, не надано чеку про придбання побутової техніки та не видано гарантійний талон.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 19-1, п.20.1 ст. 20, п.п. 75.1.3 п. 75.1, ст.75, п.п. 80.2.2, 80.2.3, 80.2.7 п. 80.2 ст.80 ПК України, п.п. 69.2, 69.27 п. 69 розділу XX Перехідних положень ПК України, 10.10.2023 ГУ ДПС у Чернівецькій області видано наказ Про проведення фактичної перевірки № 1220-п, яким наказано провести фактичну перевірку магазину побутової техніки за адресою: АДРЕСА_1 , тривалістю 10 діб з 10.10.2023 по 19.10.2023, з питань з питань здійснення контролю за дотриманням порядку проведення розрахункових операцій, готівкових розрахунків та розрахунків з використання електронних платіжних засобів, дотримання роботодавцем законодавства з питань укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та виплати роботодавцем доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

На виконання вказаного наказу, відповідачем видано направлення на перевірку від 10.10.2023 № 2147, № 2148, проведення якої доручено головним державним інспекторам відділу фактичних перевірок, управління податкового аудиту ГУ ДПС у Чернівецькій області Шинковому Д.О., Коваль С.В.

11.10.2023 о 13 год. 10 хв. головні державні інспекторами відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Шинковий Д.О. та Коваль С.В. прибули для проведення фактичної перевірки за адресою АДРЕСА_2 магазин ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До початку фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 пред`явлено наступні документи: копію наказу ГУ ДПС у Чернівецькій області Про проведення фактичної перевірки від 10.10.2023 № 1220-п; направлення на проведення перевірки від 10.10.2023 № 2147 та службове посвідчення від 11.12.2022 НВ № 000558 головного державного інспектора Шинкового Д.О.; направлення на проведення перевірки від 10.10.2023 № 2148 та службове посвідчення від 11.02.2022 НВ № 000496 головного державного інспектора Коваль С.В.

Проте, ОСОБА_1 відмовився від підпису у направленнях на перевірку, що засвідчено актом від 11.10.2023 № 400/Ж6/24-13-07-04.

В подальшому, представник ОСОБА_1 -Лазоряк М.І. відмовив у допуску до проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , про що складено акт про відмову в допуску до проведення фактичної перевірки від 11.10.2023 № 399/Ж6/24-13-07-04.

Згідно пояснень від 11.10.2023, наданих представником відповідача Лазоряком М.І., до проведення фактичної перевірки представників ГУ ДПС у Чернівецькій області, останній не допустив у зв`язку з тим, що наказ № 1220-п від 10.10.2023 складено з порушенням вимог ст. ст. 80, 81 Податкового кодексу України-не містить прізвища, ім`я та по батькові суб`єкта господарювання, адресу магазину та не зазначено підстави, які стали основою для проведення перевірки.

За наслідками розгляду матеріалів щодо відмови у проведенні фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , 12.10.2023 начальник управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Чернівецькій області звернувся до заступника начальника Головного управління ДПС у Чернівецькій області із зверненням, в якому просив застосувати умовний адміністративний арешт майна платника податків (побутової техніки), що перебуває (розміщене, зберігається) МТК Калинівський ринок в магазині побутової техніки ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 .

Розглянувши вказане звернення та додані до нього матеріали, на підставі п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодекс України, 12.10.2023 о 09 год. 30 хв. заступником начальника Головного управління ДПС у Чернівецькій області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків № 1529/Ж12/24-13-07-04, яким застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків (побутової техніки), що перебуває (розміщене, зберігається) МТК Калинівський ринок в магазині побутової техніки ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з вимогою тимчасово зупинити відчуження майна (побутової техніки) платника податків ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що перебуває (розміщене, зберігається) МТК Калинівський ринок в магазині побутової техніки Удача за адресою: Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Калинівська, 13-А.

Про прийняття вказаного рішення, ГУ ДПС у Чернівецькій області повідомило ОСОБА_1 шляхом направлення на адресу останнього листа від 12.10.2023 за вих. № 14936/6/24-13-07-04.

12.10.2023 о 15:56 год. ГУ ДПС у Чернівецькій області звернулося до суду з заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків-ФОП ОСОБА_1 .

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків прийнято обґрунтовано та з дотриманням встановленого порядку, а відтак наявні підстави для підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, накладеного рішенням Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 12.10.2023 № 1529/Ж12/24-13-07-04.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України.

Пунктом 94.1 ст.94 ПК України визначено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Положеннями п.п.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України передбачено, що арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

За змістом п.94.4 ст.94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно приписів п.94.5 ст.94 ПК України арешт майна може бути повним або умовним.

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Пунктом 94.10 ст.94 ПК України встановлено, що арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Аналогічні положення закріплено в Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017р. №632, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 02.08.2017 року за №948/30816.

Аналіз вищезазначених норм свідчить, що для вирішення питання, чи є підстави для підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, суд повинен встановити, за яких саме обставин відбувся недопуск таким платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки та, відповідно, чи були законні підстави для її проведення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду заяв про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків адміністративний суд здійснює оцінку обґрунтованості рішення контролюючого органу щодо адміністративного арешту майна платника податків шляхом перевірки наявності підстав для прийняття відповідного рішення та правильності юридичної кваліфікації дій платника податків, які стали підставою для прийняття такого рішення. Обґрунтованість причин відмови у допуску посадових осіб податкового органу до проведення податкової перевірки з боку платника податків входять до предмета доказування у справах, передбачених пунктом 2 частини першої статті 283 КАС України.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23.02.2023 року по справі № 640/17091/21.

Перевіряючи обґрунтованість причин відмови платника податків у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, колегія суддів виходить із наступного.

У п. 16.1 ст. 16 ПК України закріплено, що платник податків зобов`язаний, зокрема, не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи (п.п.16.1.9); допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом (п.п.16.1.13).

Відповідно до п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення (п.п.20.1.4); доступу під час проведення перевірок до територій, приміщень (крім житла громадян) та іншого майна, що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об`єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими об`єктами оподаткування та/або можуть бути джерелом погашення податкового боргу (п.п.20.1.13).

Згідно з п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України).

Статтею 80 ПК України визначений порядок проведення фактичної перевірки.

Так, у відповідності до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

За приписами пп. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (п.п.80.2.2).

Пп. 81.1 ст.81 ПК України закріплено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення, зокрема, фактичної перевірки, за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Отже, платник податків має своїм обов`язком допустити посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної перевірки, якщо податковим органом, виконано умови пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України. Проте, виконання такого обов`язку може бути постановлено під сумнів у випадку, якщо дії посадових осіб контролюючого органу, є незаконними, як це сказано в пункті 81.1 статті 81 ПК України (невручення наказу, направлень, не пред`явлення службових посвідчень, незаконність наказу тощо). І лише у разі якщо платник податків безпідставно відмовляє в допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, у контролюючого органу є підстави звернутися до суду із позовом про застосування до платника податків примусових заходів забезпечувального характеру, що спрямовані на забезпечення виконання платником податків його податкового обов`язку.

При цьому, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом, який може бути застосовано, серед іншого, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові віл 03.05.2023 року у справі № 819/355/18.

Колегією суддів досліджено зміст наказу від 10.10.2023 №1220-п "Про проведення фактичної перевірки" та з`ясовано, що останній за формою не відповідає вимогам п.81.1 ст.81 ПКУ, оскільки не містить найменування та реквізитів суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється), повної адреси об`єкта, перевірка якого проводиться (оскільки зазначено загальну адресу МТК "Калинівський ринок" на якому розміщено багато торгових об`єктів), періоду діяльності, який буде перевірятися, а також підстави для проведення фактичних перевірок визначені в пункті 80.2 статті 80 ПК України.

При цьому, Верховний Суд, зокрема у постановах від 24 лютого 2022 року у справі №420/8924/20, від 08 вересня 2020 року у справі № 640/21536/19, від 5 березня 2019 року у справі № 820/4893/18 та від 18 грудня 2018 року у справі № 820/4891/18 висловив думку, що інформація, яка надходить до податкових органів, може бути підставою для проведення фактичної перевірки згідно статті 80 ПК України, лише у тому випадку, якщо в такій йдеться посилання на конкретні порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

В той же час, як обгрунтовано зауважено апелянтом, ГУ ДПС у Чернівецькій області в наказі від 10.10.2023 №1220-п міститься посилання на три різних підпункти 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України, у зв`язку з чим неможливо ідентифікувати передбачену ПК України підставу для призначення фактичної перевірки позивача та чи дійсно в наявності була така інформація у розпорядженні контролюючого органу на час прийняття оскаржуваного наказу, і чи саме ця інформація слугувала такою підставою.

Так, підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України визначено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Однак лист від 29.09.2023 №24470/7/99-00-07-04-03-07, на який посилається ГУ ДПС України не може слугувати інформацію в розумінні вищезазначеної норми, оскільки наказ від 10.10.2023 р. №1220-п посилання на такий не містить.

Згідно з підпунктом 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України підставою для проведення фактичної перевірки є письмове звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування.

Однак, в наказі від 10.10.2023 р. №1220-п відсутнє посилання на письмове звернення покупця, яке стало підставою для перевірки. Інформація, яка надійшла на чат-бот ДПС, та яка наводиться в додатку до листа ДПС України від 29.09.2023 р. №24470/7/99-00-07-04-03-07 не може бути підставою для перевірки, оскільки в наказі про нього не зазначається.

За змістом пп. 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України підставою для проведення фактичної перевірки є отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Однак, існування такої інформації, заявником не доведено.

Отже, зважаючи на те, що наказ про проведення перевірки не відповідає нормам ПК України, то визначені ФОП ОСОБА_1 підстави недопуску є законними та надавали останньому право для відмови у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні заяви.

Відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню то на користь апелянта підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір у розмірі 2684 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року у справі за заявою Головного управління ДПС у Чернівецькій області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні заяви Головного управління ДПС ДПС у Чернівецькій області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області судові витрати (судовий збір) в розмірі 2684 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Смілянець Е. С.