Справа № 160/9664/23
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2023 рокуСправа №160/9664/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за віком від 08.03.2023 та зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи з 14.03.1981 по 31.01.1986, та з 08.06.1989 по 31.12.1997 - в колгоспі ім. Крейсера «Аврора»; з 01.02.1986 по 05.10.1987 - на посаді бухгалтера в централізованій бухгалтерії виконкому Придніпровської сільської ради; з 20.10.1987 по 07.06.1989 - на посаді реалізатора в Нікопольському інкубаторно-птахівничому підприємстві; з 01.01.2004 по 23.03.2004 - на посаді бухгалтера в централізованій бухгалтерії при Протитуберкульозному диспансері м. Нікополя; з 24.04.2004 по 04.05.2004 та з 24.08.2006 по 10.01.2007 - отримання допомоги по безробіттю в Нікопольському міськрайонному центрі зайнятості.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 08.03.2023 звернулась до органів пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (відповідач-1) від 15.03.2023 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії. У рішенні вказано, що відповідно до наданих документів до страхового стажу не зараховані періоди роботи за записом у трудовій книжці НОМЕР_2 , оскільки зміна прізвища завірена печаткою підприємства, якого немає в записах трудової книжки, періоди роботи за записом у трудовій книжці НОМЕР_3 з 14.03.1981 по 31.01.1986, оскільки відсутня підстава звільнення та інформація про встановлений мінімум і вироблені вихододні, з 08.06.1989 по 31.12.1997, оскільки відсутня підстава прийняття на роботу. Позивач з таким рішенням органів пенсійного фонду не погоджується, тому й звернулась з цим позовом до суду.
Справі за цією позовною заявою присвоєно №160/9664/23 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.
Ухвалою суду від 15.05.2023 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.
05.07.2023 до суду через систему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-2) надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким, відповідач-2 вважає, що рішення органів пенсійного фонду про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком прийнято відповідно до норм чинного законодавства. Крім цього, відповідач-2 зазначає, що прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів для призначення пенсії є дискреційними повноваженнями органів пенсійного фонду, втручання до яких зі сторони суду є неприпустимим.
10.07.2023 до суду через систему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшли докази направлення відзиву сторонам у справі.
26.07.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач підтримала доводи в обґрунтування позовних вимог, наведені у позовній заяві.
Згідно з довідкою Дніпропетровського окружного адміністративного суду про доставку електронного листа, ухвала про відкриття провадження у справі від 15.05.2023 доставлена до електронного кабінету Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (відповідач-1) 16.05.2023.
Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області не скористалось правом на подачу відзиву на позовну заяву і не повідомило причин такого неподання.
Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи обставини ненадання відповідачем-1 відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалою суду від 15.05.2023 витребувано у відповідачів належним чином засвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
Витребувані судом документи відповідачами надані не були.
Згідно з ч.9 ст.80 КАС України, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмову у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем також залишити позовну заяву без розгляду.
З огляду на ненадання відповідачами витребуваних судом документів, а також, враховуючи положення зазначеної норми процесуального закону, суд розглядає справу за наявними в ній доказами.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Поряд з цим, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
08.03.2023 ОСОБА_1 (позивач) звернулась до органів пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням, яке було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області (відповідач-1) від 15.03.2023 №39 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії.

У рішенні, серед іншого, зазначено таке.

Пенсійний вік, визначений ст.26 Закону №1058 - 60 років. Вік заявника на дату звернення - 59 років 11 місяців 2 дні. Необхідний страховий стаж, визначений ст.26 Закону №1058 - 30 років. Відповідно до наданих документів страховий стаж особи - 17 років 6 місяців 10 днів. Відповідно до наданих документів до страхового стажу не зараховані періоди роботи за записом у трудовій книжці НОМЕР_2 , оскільки зміна прізвища завірена печаткою підприємства, якого немає в записах трудової книжки, періоди роботи за записом у трудовій книжці НОМЕР_3 з 14.03.1981 по 31.01.1986, оскільки відсутня підстава звільнення та інформація про встановлений мінімум і вироблені вихододні, з 08.06.1989 по 31.12.1997, оскільки відсутня підстава прийняття на роботу. Відповідні періоди можливо буде зарахувати до страхового стажу після надання уточнюючих довідок, свідоцтва про шлюб та звернення до управління.

Додатковий коментар: за наданими документами право на призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону №1058 заявниця матиме при досягненні 65 років, тобто з 07.04.2028 року. За умови надання додаткових документів право на пенсію буде переглянуто.

Позивач не погоджується із зазначеним вище рішенням органів пенсійного фонду, вважає його протиправним, тому й звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Цей Закон також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.8 вказаного Закону, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року (ч.1 ст.26).

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років (ч.2 ст.26).

Як видно з паспорта ОСОБА_1 , позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, 60-ти років позивач досягла у 2023 році, тому для призначення пенсії за віком позивач повинна мати 30 років страхового стажу.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-ІV).

Згідно зі ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Так, трудова книжка ОСОБА_1 , Серія НОМЕР_2 , копія якої додана до матеріалів справи, містить такі записи про періоди роботи позивача (мовою трудової книжки):

1) 01.02.1986 принята на должность бухгалтера централизованной бухгалтерии исполкома Приднепровского сельского совета;

2) 05.10.1987 уволена с должности бухгалтера централизованной бухгалтерии исполкома Приднепровского сельского совета по собствен.желанию;

3) 20.10.1987 принята на Никопольское инкубаторно-птицеводческое предприятие на должность реализатора;

4) 07.06.1989 уволена по ст.38 КЗОТ УССР собственное желание с должности бухгалтера-кассира;

5) 01.07.2003 принята на должность бухгалтера централизованной бухгалтерии горздравотдела;

6) 16.07.2003 переведена на должность бухгалтера централизованной бухгалтерии при психоневрологическом диспансере;

Психоневрологический диспансер г. Никополя

7) 17.07.2003 принята на должность бухгалтера централизованной бухгалтерии при психоневрологическом диспансере;

8) 01.01.2004 згідно наказу Нікопольського відділу охорони здоров`я №187 від 31.12.2003р. переведена до штату Нікопольського протитуберкульозного диспансеру;

9) запис №8 рахувати недійсним;

10) 01.01.2004 у зв`язку з реорганізацією психоневрологічного диспансеру , керуючись ст.36 п.5 КЗоТ України звільнити у зв`язку з переводом до Централізованої бухгалтерії при противотуберкульозному диспансері ;

11) 23.03.2004 звільнено у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці скороченням штату п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України;

12) 02.01.2004 прийнята на посаду бухгалтера в ЦБ при Протитуберкульозному диспансері м. Нікополя;

Запис №7 рахувати дійсним;

13) запис №11 и №12 рахувати недійсним;

14) 02.01.2004 прийнята на посаду бухгалтера в ЦБ при Протитуберкульозному диспансері м. Нікополя;

15) 23.03.2004 звільнено у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці скорочення штату пункт 1 ч.1 ст.40 КЗпП України;

Нікопольський міськрайонний центр зайнятості

16) 24.04.2004 розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.1 п.4 ст.22; п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»;

17) 04.05.2004 припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до пп1 п1 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»;

Городская больница №4

18) 05.05.2004 принята на должность бухгалтера отделения дополнительной медицинской помощи;

19) 06.08.2004 уволена с занимаемой должности по собственному желанию ст.38 КЗОТ Украины;

Закрите акціонерне товариство «Агробанк»

20) 13.08.2004 прийнята на посаду касира відділення №6;

21) 16.08.2006 звільнена за угодою сторін згідно ч.1 ст.36 КЗпП України;

Нікопольський міськрайонний центр зайнятості

22) 24.08.2006 розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до пп 1, 3, 4 ст.22 та п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»;

23) 10.01.2007 припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до пп1 п1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»;

Дніпропетровська філія Акціонерного банку ЕкспресБанк

24) 11.01.2007 прийнята на посаду касира Нікопольського відділення Дніпропетровської філії АБ «Експрес-Банк», на час відпустки по вагітності та пологах основного працівника;

25) 24.07.2007 переведена на посаду касира Нікопольського відділення Дніпропетровської філії АБ «Експрес-Банк» на постійне місце роботи;

26) 01.06.2010 відповідно до рішення загальних зборів акціонерів АБ «ЕкспресБанк» від 21 квітня 2010р. (протокол №1) та нової редакції Статуту, зареєстрованої Солом`янською РДА у м. Києві 01 червня 2010р. за №7002921, найменування Акціонерний банк «Експрес-Банк» змінено на Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Експрес-Банк»;

27) 08.07.2013 звільнена за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України;

28) 11.01.2016 прийнята на посаду бухгалтера закладів культури Придніпровської сільської ради;

29) 27.11.2017 звільнена з посади згідно п.1 ст.36 КЗУпП за згодою сторін;

Нікопольський МРЦЗ

30) 07.12.2017 розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до п 1, 3, 4 ст.22 п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»;

31) 02.09.2018 припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до пп 1 п 5 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Крім того, на титульному аркуші зазначеної вище трудової книжки міститься такий запис: «фамилия изменена на Кучеровец на основании св. о браке І-KИ №009910 выд 11.10.1997 Приднепровским с/с. Нач о/к (подпись) Вошина». Запис містить печатку Товариства з обмеженою відповідальністю «Аврора».

Проте, згідно з оскаржуваним рішенням органи пенсійного фонду не зарахували до страхового стажу позивача періоди роботи за записом у вказаній трудовій книжці НОМЕР_2 , оскільки зміна прізвища завірена печаткою підприємства, якого немає в записах трудової книжки.

Так, за приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція від 29.07.1993 №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пунктів 2.11.- 2.13 Інструкції №58 від 29.07.1993, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Аналогічні норми містить Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, яка втратила чинність на підставі наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників».

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Крім того, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Також, Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 у справі №307/541/17 (адміністративне провадження №К/9901/18274/18) зазначив, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення повноти та чіткості даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Згідно з Формою РС-право, копія якої надана до матеріалів справи, певні періоди роботи ОСОБА_1 та її перебування на обліку в центрі зайнятості, запис про які містить її трудова книжка Серія НОМЕР_2 , були зараховані до її страхового стажу, не зважаючи на доводи органів пенсійного фонду про недоліки в оформленні трудової книжки.

Крім цього, суд зазначає, що відповідач-1 мотивує оскаржуване рішення лише тим, що на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки зміна прізвища завірена печаткою підприємства, якого немає в записах трудової книжки. При цьому, заперечення щодо записів трудової книжки про періоди роботи позивача та її перебування на обліку в центрі зайнятості у відповідача-1 відсутні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача та її перебування на обліку у центрі зайнятості, зазначені у її трудовій книжці Серія НОМЕР_2 , мають бути зараховані до її страхового стажу.

В оскаржуваному рішенні також зазначено, що до страхового стажу позивача не зараховані періоди роботи за записом у трудовій книжці НОМЕР_3 з 14.03.1981 по 31.01.1986, оскільки відсутня підстава звільнення та інформація про встановлений мінімум і вироблені вихододні, з 08.06.1989 по 31.12.1997, оскільки відсутня підстава прийняття на роботу.

Так, до матеріалів справи надана копія трудової книжки колгоспника НОМЕР_4 ОСОБА_1 .

Ця трудова книжка містить, серед інших, такі записи про періоди роботи позивача (мовою трудової книжки):

01) 14.03.1981 принята в члены к-за им. Крейсера «Аврора» и направлена на учебу в Каховский совхоз-техникум;

02) 01.07.1982 закончила Каховский с/х техникум;

03) 1982 принята бухгалтером к-за им. Крейсера «Аврора»;

04) 31.01.1986 уволена согл. ст. 38 КЗОТ Украины (по собственному желанию);

05) 08.06.1989 принята в члены к-за им. Крейсера «Аврора» в качестве бухгалтера;

03.02.1989 к-з им. Крейсера «Аврора» переименован в КСП;

01.05.2000 КСП им. Крейсера «Аврора» реорганизовано в ООО «Аврора». В связи с реорганизацией переведена бухгалтером ООО «Аврора»;

06) звільнена з роботи за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України.

Крім цього, позивачем надані відомості про «Трудовое участие в общественном хозяйстве» к-за им. Крейсера «Аврора», згідно з яким:

у 1982 році принятый колхозом годовой минимум трудового участия в общественном хозяйстве 120; выполнение позивачем годового минимума трудового участия в общественном хозяйстве 162;

у 1983 році принятый колхозом годовой минимум трудового участия в общественном хозяйстве 220; выполнение позивачем годового минимума трудового участия в общественном хозяйстве 277;

у 1984 році принятый колхозом годовой минимум трудового участия в общественном хозяйстве 220; выполнение позивачем годового минимума трудового участия в общественном хозяйстве 297;

у 1985 році принятый колхозом годовой минимум трудового участия в общественном хозяйстве 220; выполнение позивачем годового минимума трудового участия в общественном хозяйстве 298;

у 1986 році принятый колхозом годовой минимум трудового участия в общественном хозяйстве 10; выполнение позивачем годового минимума трудового участия в общественном хозяйстве 42.

Відповідно до пунктів 1, 2, 6 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 02.04.1975 №310 «Про трудові книжки колгоспників» (в редакції від 15.08.1990), трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту прийняття їх у члени колгоспу. Всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стаж роботи в колгоспі за період після 1965 року обчислюється за фактичною тривалістю роботи тільки тоді, коли член колгоспу не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві без поважних причин.

Суд зазначає, що робота позивача в Колгоспі ім. Крейсера «Аврора» підтверджується записами у її трудовій книжці, яка є основним документом про трудову діяльність членів колгоспників, до якої вносяться відомості, зокрема про трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі). При цьому, трудова книжка колгоспника свідчить про те, що позивач виконувала річний мінімум трудової участі в громадському господарстві у період з 1982 по 1986 рік.

Згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, такі записи, про роботу як членів колгоспу - у тому разі, коли чинним законодавством передбачене зарахування цієї роботи в загальний трудовий стаж працівників. Передбачені цим пунктом записи вносяться до трудової книжки до занесення відомостей про роботу на даному підприємстві (п.2.17).

Таким чином, до стажу роботи зараховується робота, у тому числі, на підставі членства в колгоспах. При цьому, записи про роботу як членів колгоспу заноситься до трудової книжки до занесення відомостей про роботу у колгоспі.

Трудова книжка позивача містить запис про членство позивача в колгоспі ім. Крейсера «Аврора» з 14.03.1981, що внесений у трудову книжку до занесення відомостей про навчання та роботу на цьому підприємстві.

З огляду на викладене, суд зазначає, що період роботи позивача з 14.03.1981 по 31.01.1986 має бути зарахований до її страхового стажу.

Крім того, як указано вище, позивач не може і не повинен нести відповідальність за заповнення трудової книжки, оскільки записи у трудову книжку вносяться відповідальними працівниками підприємств, де працював позивач, з огляду на що, суд не погоджується з оскаржуваним рішенням органів пенсійного фонду в частині незарахування до страхового стажу позивача періоду її роботи з 08.06.1989 по 31.12.1997 через відсутність підстав прийняття на роботу.

До того ж період роботи позивача з 08.06.1989 по 31.12.1997 є частиною періоду її роботи в Колгоспі ім. Крейсера «Аврора», де вона працювала з 08.06.1989 по 13.06.2003. При цьому, згідно з розрахунком стажу позивача (Форма РС-Право), період роботи позивача з 01.01.1998 по 30.06.2003, який також є частиною періоду роботи позивача в Колгоспі ім. Крейсера «Аврора», був зарахований до страхового стажу позивача, незважаючи на вказані відповідачем-1 недоліки трудової книжки колгоспника в частині відсутності підстав прийняття на роботу.

Отже, період роботи позивача з 08.06.1989 по 31.12.1997 має бути зарахований до її страхового стажу.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято органами пенсійного фонду без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення і не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, відповідно це рішення є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком, суд зазначає, що оцінка дій відповідача щодо правомірності відмови у призначенні пенсії досліджується в межах прийняття самого рішення і саме через такий спосіб захисту як визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, права позивача будуть відновлені. У той час, коли самі по собі дії щодо винесення рішення не порушують права, свободи та інтереси позивача, адже не мають юридичного наслідку, а відтак не створюють підстав для їх захисту.

Тому в цій частині суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Водночас, суд зазначає, що призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно з п.п.3 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

З аналізу наведеного вбачається, що на цей час органи Пенсійного фонду України, відповідно до покладених на них завдань, зокрема, призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Поряд з цим, відповідно до п.1.1 розділу І постанови Пенсійного фонду України від 25.11.2002 №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», серед інших заяв, заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п.4.1. Порядку №22-1).

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (4.2. Порядку №22-1).

Згідно з п.4.10. Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, заява про призначення пенсії подається особою до територіального органу Пенсійного фонду України (органу, що призначає пенсію), після сканування якої та сканування копій доданих до неї документів (формування електронної пенсійної справи), за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.

Отже, заява про призначення пенсії може бути розглянута як територіальним органом Пенсійного фонду, до якого заява була подана, так і іншим територіальним органом Пенсійного фонду.

А вже після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 08.03.2023, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

Суд зазначає, що наведений вище спосіб захисту буде сприяти позивачу в ефективному виконанні судового рішення зобов`язального характеру саме за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Також, з огляду на викладене, зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи та перебування на обліку у центрі зайнятості, зазначені у її трудовій книжці Серія НОМЕР_2 , та періоди роботи з 14.03.1981 по 31.01.1986 та з 08.06.1989 по 31.12.1997 суд зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, позовні вимоги у цій справі підлягають частковому задоволенню.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3 ст.139 КАС України).

З огляду на викладене, часткове задоволення позовних вимог, а також те, що право позивача на пенсійне забезпечення було порушено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області рішенням про відмову у призначенні пенсії, яке судом скасовано, суд зазначає про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області судового збору у розмірі 715,73 грн.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Берестовська, 1, м. Суми, 40009, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 15.03.2023 №39 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди її роботи та перебування на обліку у центрі зайнятості, зазначені у її трудовій книжці Серія НОМЕР_2 , та періоди роботи з 14.03.1981 по 31.01.1986 та з 08.06.1989 по 31.12.1997.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 08.03.2023 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Берестовська, 1, м. Суми, 40009, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 715 (сімсот п`ятнадцять) грн 73 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Берестовська, 1, м. Суми, 40009, )

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ).

Суддя Н.В. Кучугурна