Справа № 160/8905/20
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 160/8905/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Соборного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2022 в адміністративній справі №160/8905/20 (суддя Кучма К.С.) за позовом ОСОБА_1 до Соборного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 р. ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Соборного територіального центру комплектування та соціальної підтримки , та з урахуванням уточненою позовної заяви, просив суд визнати бездіяльність Соборного територіального центру комплектування відносно ненадання довідки-підтвердження до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про прийняття ним з 01 червня 1982 р. по 28 грудня 1983 р. участі в бойових діях по наданню інтернаціональної допомоги в Демократичній Республіці Афганістан, протиправною, та зобов`язати надати таку довідку-підтвердження.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.08.2020 року відкрито провадження по даній справі.

До суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що у відповідь на запит Центрального ОУПФ України в м.Дніпро від 26.01.2018 року № 2736/03/19 відповідач своїм листом від 05.02.2018 р. за №297 надав відповідь про те, що для підтвердження періоду проходження служби в Демократичній Республіці Афганістан направлений запит до Центрального архіву Міністерства оборони рф, після надходження відповіді на запит буде видана довідка. Однак, ОСОБА_1 , в період, з дня подання заяви від 28.11.2017 року та з дня отримання відповіді від 22.08.2018 року за вих. №1757 на його заяву від 28.11.2017 року про надання довідки про перебування в Республіці Афганістан, володів інформацією про причини ненадання довідки-підтвердження до Центрального ОУПФ України в м.Дніпро та упродовж більш як два роки з повторними заявами, скаргами на дії відповідача в компетентні органи не звертався та не звертався з позовом до суду.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 27.10.2020 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 року, позовну заяву ОСОБА_1 , залишив без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду з позовом.

Постановою Верховного Суду від 09.02.2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , задоволено. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 року у справі №160/8905/20 скасовано. Справу передано на новий розгляд суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 19.10.2022 року було задоволено клопотання позивача та поновлено провадження у справі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2022 адміністративний позов заоволено частково.

Визнано протиправними дії Соборного територіального центру комплектування та соціальної підтримки відносно ненадання довідки-підтвердження до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про прийняття ОСОБА_1 у період червня 1982 р. - грудня 1983 р. участі в бойових діях по наданню інтернаціональної допомоги в Демократичній Республіці Афганістан та зобов`язати надати таку довідку-підтвердження.

У задоволенні решти позовної заяви відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, Соборний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки подало апеляційну скаргу, де просили скасувати рішення суду першої інстанції та винести постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що винесене судом рішення унеможливлює надання Соборним районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки до органів Пенсійного фонду України довідки встановленого зразка (додаток 2 до Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 № 637 (зі змінами)) про участь у бойових діях, оскільки судом не визначено загальної кількості років, місяців і днів, що припадають «у період червня 1982 р. - грудня 1983 р.».

Перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.11.2017 р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", додавши зокрема видану відповідачем довідку від 28.11.2017 р. №2793.

02.01.2018 р. Соборний відділ обслуговування громадян Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі направив запит до Соборного районного військового комісаріату про надання довідки щодо підтвердження періоду проходження військової служби та періоду участі у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан ОСОБА_1 із 1981 по 1983 роки.

05.02.2018 р. Соборний районний військовий комісаріат повідомив пенсійний орган, що ОСОБА_1 видана довідка про проходження військової служби від 28.11.2017 р. № 2793, а також проінформовав, що для підтвердження періоду проходження служби направлено запит до Центрального архіву Міністерства оборони російської федерації, після отримання відповіді на який буде видана довідка.

Листом від 22.05.2018 р. № 1757 відповідач повідомив позивача про направлення запитів до Центрального архіву Міністерства оборони російської федерації та до Центрального архіву Міністерства оборони Республіки Узбекистан щодо уточнення даних про його участь у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан. У цьому листі також зазначено, що оскільки в архівних довідках, що надійшли на адресу Соборного районного військового комісаріату не зазначено про участь ОСОБА_1 у бойових діях, то відсутня можливість видати йому таку довідку. Також у ньому зазначено, що в разі надання додаткової інформації Соборний районний військовий комісаріат повернеться до розгляду цього питання.

02.03.2020 р. в інтересах позивача до Соборного районного військового комісаріату направлено адвокатський запит щодо надання довідки про підтвердження проходження ОСОБА_1 строкової військової служби у період із 01.06.1982 р. по 28.12.1983 р. у збройних силах СРСР, його участі у бойових діях по наданню інтернаціональної допомоги в Демократичній Республіці Афганістан та права на пільги, передбачені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

18.03.2020 р. до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області направлено адвокатський запит, в якому адвокат просив повідомити інформацію щодо підстав для відмови у нарахуванні ОСОБА_1 пенсійних виплат, якщо такі існують.

У відповідь на адвокатський запит листом від 23.03.2020 р. № 0400-0306-8/11231 пенсійний орган повідомив, що Соборний районний військовий комісаріат не підтвердив участі ОСОБА_1 у бойових діях.

08.07.2020 р. Соборний районний військовий комісаріат направив відповідь на адвокатський запит листом, датованим 18.03.2020 р., яким проінформував про те, що з метою уточнення даних щодо участі ОСОБА_1 у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан були направлені запити до центральних архівів Міністерств оборони російської федерації та Республіки Узбекистан. Для підтвердження періоду проходження ОСОБА_1 строкової служби у Збройних Силах СРСР до цього листа додано довідку Міністерства оборони України від 18.03.2020 р. про проходження ОСОБА_1 військової служби з 09.11.1981 р. по 21.12.1983 р., довідку Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 28.03.2018 р.

Так у відзиві на позов відповідач також зазначив, що в особовій справі офіцера запасу архівний номер 14043 Соборний РТЦК та СП містяться, зокрема такі записи:

- в характеристиці від 20 січня 1988 року на випускника VI курсу лікувального факультету Дніпропетровського ордена трудового Червоного Прапора медичного інститута Єсаулова О.В. міститься дата народження « 1961 года рождения» та те, що «з 1980 по 1982 год проходил действительную военную службу в ограниченом контингенте Советских войск в Афганистане, после чего возобновил учебу в институте».

- на сторінці №11 атестаційного листа від 05 березня 1988 року на присвоєння першого військового звання «лейтенант медицинской служби запаса», підготовленого начальником військової кафедри Дніпропетровського медінститута, на випускника Дніпропетровського медичного інститута ОСОБА_1 міститься запис дата народження « 1960», місце народження «г.Днепропетровск» та не має жодного посилання, що ОСОБА_1 «з 1980 по 1982 год проходил действительную военную службу в ограниченом контингенте Советских войск в Афганистане, после чего возобновил учебу в институте».

- в атестаційному листі від 07 червня 1991 року, підготовленого Жовтневим райвійськкомом на присвоєння військового звання «старший лейтенант медичної служби» запасу ОСОБА_1 міститься запис дата народження ОСОБА_1 « НОМЕР_1 », місце народження «г.Днепропетровск» та запис, що ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах СРСР «с 9.11.1981 г. по 21.12.1983 г.» та не має жодного посилання, що ОСОБА_1 «з 1980 по 1982 год проходил действительную военную службу в ограниченом контингенте Советских войск в Афганистане».

- в атестаційному листі від 12 січня 1998 року, підготовленого Жовтневим райвійськкомом на присвоєння військового звання ОСОБА_1 «капітан медичної служби» запасу міститься запис дата народження ЄсауловаО.В. « 1960 », місце народження «г.Днепропетровск» та запис, що ЄсауловаО.В. проходив службу в Збройних Силах СРСР «с 9.11.1981 г. по 21.12.1983 г.» та не має жодного посилання, що ОСОБА_1 «з 1980 по 1982 год проходил действительную военную службу в ограниченом контингенте Советских войск в Афганистане».

- в обліковій картці офіцера запасу міститься запис, що ОСОБА_1 народився « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та проходив в «ВС СССР с 09.11.1981 по 21.12.1983».

- в алфавітній картці від 15.02.2009 р. міститься запис: «Принят на учет по окончании Днепропетровского мединститута, Военный билет серии ГЕ №153505 выдан 15.02.1989 г.»

- в наданій ОСОБА_1 копії військового квитка НОМЕР_2 в пункті 10 «Прохождение служби в Вооруженных Силах Советского Союза» міститься запис: «с 09.11.1981 г. по 21.12.93», що співпадає із строками військової служби «с 9.11.1981 г. по 21.12.1983 г.» зроблених в записах атестаційних листів на присвоєння військових звань, в обліковій картонці офіцера запасу, в послужній картонці.

- в пункті 11 «Участие в боевых действиях, боевых походах и партизанских отрядах (где, когда и в какой должности) з повторним наведенням чорнила міститься запис: «С 1 июня 1982 г. по 28 декабря 1983 г. принимал активное участие в боевых действиях по оказанию интернациональной помощи в Демократической Республике Афганистан».

- в записах послужної картки ЄсауловаО.В. в п.2 міститься запис: «число, месяц и год рождения 25 января 1960 г.» та в п.11 «Когда и каким военным комиссариатом призван в Вооруженные Силы ССР» чорнильною ручкою міститься запис: « 9 ноября 1981 г. Жовтневым РВК г.Днепропетровска. Военную присягу принял 27 декабря 1981 г. при в/ч22330, «Уволен в запас по окончании срока действительной военной службы и исключен из списков части 21.12.1983 наказом №379 в/ч НОМЕР_3 , число месяц и год 21.12.1983 г.».

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 № 63 "Про організацію заходів щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" Афганістан визнано державою, на території якої з квітня 1978 року по грудень 1989 року велися бойові дії.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасниками бойових дій визнаються, учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Постановою Центрального Комітету КПРС та Ради Міністрів СРСР від 17 січня 1983 року № 59-27 "Про пільги військовослужбовцям, робітникам та службовцям, що знаходяться у складі обмеженого контингенту радянських військ на території Демократичної Республіки Афганістан, та їхнім сім`ям" було передбачено зараховувати до вислуги років для призначення пенсії, один місяць служби за три місяці час служби на території Демократичної Республіки Афганістан військовослужбовцям, що прослужили встановлений строк служби в цій країні, а тим, хто отримав поранення, контузії, каліцтво або захворювання - незалежно від строку служби, і час безперервного перебування у зв`язку з цим на лікуванні в лікувальних закладах.

Пунктом 6 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, встановлено, що військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до трудового стажу на підставі довідок військових комісаріатів, які видаються в порядку, що визначається Міноборони (додаток № 2).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 15.02.1989 року позивачу був виданий військовий квіток, як офіцеру запаса, в якому були вписані дані з особової справи де чітко вказано, що він проходив військову службу з 09.11.1981 р. по 21.12.1983 р., а також, що: «с 01 июня 1982 г. по 28 декабря 1983 г. принимал активное участие в боевых действиях по оказанию интернациональной помощи в Демократической Республике Афганистан». Ці дані скріплені підписом Жовтневого райвійськкомата полковником Сафоновим, та гербовою печаткою. За серією НОМЕР_4 від 15.01.1998 р. йому було вручено посвідчення учасника бойових дій, де чітко вказано: «Пред`явник цього посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій». За отримання цього посвідчення він поставив підпис в спеціальному журналі Соборного райвійськкомата. В його особовій справі не могло не бути даних про те, що Соборний (Жовтневий) райвійськкомат представляв його до нагород в тому числі: «Президиум Верховного Совета СССР за мужество и воинскую доблесть, проявленные при выполнении интернационального долга в Республике Афганистан, Указом от 28 декабря 1988 г. Наградил Есаулова Олега Васильевича Грамотой Президиума Верховного Совета СССР, воину-интернационалисту». Що стосується інших документів, та атестацій де допущені помилки в році його народженні, а також не внесені записів про участь в бойових діях, то це не його вина, а недбалість працівників відповідача.

Відповіддю від 18.03.2020 р. № 851 та довідкою від 18.03.2020 р. № 848 позивачу було відмовлено у зазначені про його участь у бойових діях по наданню інтернаціональної допомоги в Демократичній Республіці Афганістан.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 № 5, при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Зокрема відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, якщо документи не збереглися, підтвердження трудового стажу провадиться районними (міськими) відділами соціального захисту населення на підставі показань свідків; у інших випадках наявність певного стажу роботи визначається у порядку, передбаченому законодавством, що регулює правовідносини, з якими пов`язана необхідність встановлення цього стажу.

Абзацом 2 пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому главою 31-А ЦПК.

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про визнання протиправними дії відповідача відносно ненадання довідки-підтвердження до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області про прийняття позивачем у період червня 1982 р. - грудня 1983 р. участі в бойових діях по наданню інтернаціональної допомоги в Демократичній Республіці Афганістан та зобов`язати надати таку довідку-підтвердження.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на викладені вище обставини, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому судове рішення не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Соборного територіального центру комплектування та соціальної підтримки -залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2022 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров

суддя Н.А. Олефіренко