Справа № 240/22061/23
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Житомир справа № 240/22061/23

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лавренчук О.В.,

секретар судового засідання Мокрецька К.Г.,

за участю: представника позивача Купчинської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Довбиської селищної ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Довбиська селищна рада (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) (далі - відповідач) у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильєвої Ю.О. про накладення штрафу від 13.07.2023 за №72088929.

В обґрунтування позову вказує, що з мотивувальної частини постанови про накладення штрафу від 13.07.2023 не вбачається за можливе зрозуміти яку вимогу державним виконавцем не виконано, яка стала підставою накладення штрафу. Оскільки у листі від 10.07.2023 селищна рада повідомляла про призначення чергової 29 сесії 8-го скликання на 21.07.2023. Тому селищний голова не міг призначити позачергову сесію до 12.07.2023та виконати рішення суду до 12.07.2023. Це свідчить про те, що державним виконавцем не було прийнято до уваги листа Довбиської селищної ради від 10.07.2023 та не враховано поважність причин не виконання рішення суду. У резолютивній частині даної постанови державний виконавець не повідомив причини не поважності виконання рішення суду на підставі наданого листа від 10.07.2023. Також слід зазначити, що листа Довбиської селищної ради від 10.07.2023 відділ примусового виконання рішень суду отримав 10.07.2023 електронною поштою, що підтверджується роздруківкою скріншота електронної пошти селищної ради, а не 11.07.2023 як зазначено у відповідній постанові. Тобто у резолютивній частині про накладення штрафу від 13.07.2023державним виконавцем не зазначено причин не поважності виконання вказаного рішення суду та мотивованості винесення постанови про накладення штрафу. Враховуючи вище викладене, з моменту винесення рішення Житомирським окружним адміністративним судом від 21 квітня 2023 по справі №240/24776/22, головою Довбиської селищної ради не одноразово ініційовано та винесено питання про поновлення на посаді та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць на засідання сесії Довбиської селищної ради, але здійснити негайне виконання рішення не вбачається за можливе. Листом від 03.07.2023 за вих. №02-16/439 Довбиською селищною радою повідомлено відповідача (який було отримано 04.07.2023), яким доводилося до відома, що починаючи з моменту 08.05.2023, Довбиською селищною радою не одноразово ініційовано та винесено питання про поновлення на посаді та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць на засідання сесії Довбиської селищної ради, з метою виконання судового рішення, але здійснити негайне виконання рішення не вбачається за можливе, оскільки посада секретаря є виборною відповідно до статей 3,10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», та відповідно до п.4 ч.1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання обрання на посаду та звільнення з посади секретаря селищної ради вирішується виключно на пленарних засіданнях ради постановою, а на даний час на пленарних засіданнях депутати відповідне рішення не прийняли. Також повідомлялося, що Довбиська селищна рада не ухиляється від виконання рішення суду щодо питання поновлення на посаді та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. Тобто, з огляду на викладене, Довбиською селищною радою належним чином повідомлено про здійснені усі необхідні й достатні дії для виконання судового рішення та про поважні причини його невиконання. Просить позов задовольнити.

Суддя своєю ухвалою від 08.11.2023 прийняла позовну заяву до розгляду, відкрила спрощене позовне провадження та призначила судове засідання на 16.11.2023. Окрім того, в ухвалі встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов до 14 листопада 2023 року. Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) надати до суду у термін до 14 листопада 2023 року, належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №72088929.

До суду 10.11.2023 надійшло клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення "EasyCon".

Ухвалою суду від 13.11.2023 постановлено клопотання Довбиської селищної ради про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задовольнити. Провести судове засідання 16 листопада 2023 року о 09:30 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі відеоконференцзв`язку EаsyCon.

Відзив на позовну заяву надійшов до суду 15.11.2023. Заперечуючи позовні вимоги відповідач зазначає, що 22.06.2023 відкрито виконавче провадження №72088929. У постанові про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем зазначено про необхідність боржнику виконати рішення негайно. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження для виконання та до відома в порядку ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» надіслано сторонам виконавчого провадження. Відповідь від боржника не надходила. Зазначає, що 30.06.2023 державним виконавцем була винесена вимога, якою зобов`язано Довбиську селищну раду до 04.07.2023, негайно виконати рішення суду та надати підтверджуючі документи про виконання рішення суду. Вказує, що 04.07.2023 на адресу відділу надійшла відповідь від стягувача, з якої вбачається, що рішення суду не виконано. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. На підставі викладеного та керуючись ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» та з урахуванням наданих стягувачем відповіді, яка свідчить про те, що рішення суду не виконано, державним виконавцем 04.07.2023 винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. у зв`язку з не виконання рішення в повному обсязі без поважних причин. Враховуючи викладене постанова про накладення штрафу від 04.07.2023 є законною та винесена з дотриманням статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження». Просить відмовити у задоволенні позову.

Клопотання відповідача про долучення копій матеріалів виконавчого провадження, надійшло до суду 15.11.2023.

Представник позивача у судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги та врахувати, що відзив поданий щодо постанови від 04.07.2023 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн, а предметом оскарження є постанова від 13.07.2023.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд справи належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

Встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21.04.2023 ухвалено, зокрема: "Поновити ОСОБА_1 на посаді секретаря Довбиської селищної ради Новоград-Волинського району Житомирської області з 19.09.2022. Зобов`язати Довбиську селищну раду Новоград-Волинського району Житомирської області нарахувати та виплати ОСОБА_1 середній заробіток за весь період вимушеного прогулу, починаючи з 20.09.2022 по день ухвалення рішення. Рішення суду в частині поновлення на посаді та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання".

Виконавчий лист про: "Поновити ОСОБА_1 на посаді секретаря Довбиської селищної ради Новоград-Волинського району Житомирської області з 19.09.2022" надіслано позивачу.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що із заявою про примусове виконання рішення суду у справі №240/24776/22 в частині "Поновити ОСОБА_1 на посаді секретаря Довбиської селищної ради Новоград-Волинського району Житомирської області з 19.09.2022" стягувач звернулась 16.06.2023 (а.с. 111, 112).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Васильєвої Юлії Олександрівни від 22.06.2023 відкрито виконавче провадження ВП №72088929. (а.с. 15)

Вимога державного виконавця від 30.06.2023 №61447 отримана Довбиською селищною радою 30.06.2023.

В матеріалах виконавчого провадження міститься копія листа Довбиської селищної ради від 03.07.2023 № 02-16/439 на №61444 від 30.06.2023 у якому вказано, що на виконання судового рішення розпорядженнями селищного голови були скликані позачергові сесії для вирішення питання порядку денного "Про поновлення ОСОБА_2 на посаді секретаря Довбиської селищної ради". Оскільки посада секретаря є виборною відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Зазначено, що питання про поновлення на посаді та виплати стягувачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць буде повторно розглянуто найближчим часом в найкоротший термін (а.с. 144-145).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Васильєвої Ю. О. від 04.07.2023 на боржника накладено штраф у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду (а.с. 19).

Вимога державного виконавця від 10.07.2023 №62837 отримана Довбиською селищною радою 10.07.2023. У вимозі вказано: "Вимагаю: 1. До 12.07.2023 року негайно виконати рішення суду та надати підтверджуючі документи про виконання рішення суду".

В матеріалах виконавчого провадження міститься копія листа Довбиської селищної ради від 10.07.2023 № 02-16/443 на №61986 від 04.07.2023 у якому вказано, що Довбиська селищна рада не ухиляється від виконання рішення суду щодо питання поновлення на посаді та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. Дане питання буде повторно розглянуте на черговій 29 сесії 8-го скликання 21 липня 2023 року відповідно до розпорядження селищного голови від 10.07.2023 №71. Про результати розгляду буде повідомлено (а.с. 121).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Васильєвої Ю. О. від 13.07.2023 на боржника накладено штраф у розмірі 10200,00 грн за невиконання рішення суду (а.с. 22).

Вважаючи таку постанову протиправною, а свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся до суд.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Статтею 1 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із статтею 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина перша статті 5 Закону № 1404-VIII).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктами 1, 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

За правилами ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За змістом ст.75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Наведені положення законодавства в контексті цієї справи свідчать про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Судом на підставі належних доказів встановлено та позивачем визнається, що розпорядженнями голови Довбиської селищної ради були скликані позачергові сесії на розгляд яких винести питання "Про поновлення ОСОБА_1 на посаді секретаря Довбиської селищної ради" (а.с. 28, 34, 39).

Однак, як вбачається з протоколів засідання скликаних на підставі розпоряджень голови Довбиської селищної ради:

- 12.05.2023 сесію оголошено закритою у зв`язку із не прийняттям Порядку денного (а.с. 31-32). У протоколі міститься запис про те, що депутат Максимчук А.О. зазначив про недоцільність розгляду питання "Про поновлення ОСОБА_1 на посаді секретаря Довбиської селищної ради", оскільки не вийшов строк подачі апеляційної скарги.

- 05.06.2023 рішення не прийнято. Голосували: за - 6 чоловік, проти - 3 чоловік, утримались - 4 чоловік, не голосували -1 чоловік (а.с. 37-38).

- 03.07.2023 сесія не проведена у зв`язку з відсутністю кворуму (із 22 депутатів присутні 6) (а.с. 41).

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що рішення суду у справі №240/24776/22 в частині, що допущене судом до негайного виконання про "Поновити ОСОБА_1 на посаді секретаря Довбиської селищної ради Новоград-Волинського району Житомирської області з 19.09.2022", не виконувалось боржником без поважних причин, оскільки надані до суду докази свідчать на користь висновку, що боржник у ВП №72088929 мав реальну можливість виконати рішення суду, однак не зробив цього.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Також, обов`язкове виконання рішення суду, в тому числі, суб`єктами наділеними владними повноваженнями, покладається Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції» від 17.07.1997. Отже її положення є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України, до яких відноситься і Довбиська селищна рада.

Тобто, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне також зауважити, що в силу положень частини 1 статті 9 Конституції України та частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 26 рішення у справі «Глоба проти України» відзначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення у справі "Бурдов проти Росії" (Burdov v. Russia), заява N 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі "Ясюнієне проти Литви", заява N 41510/98, п. 27). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. рішення від 7 червня 2005 року у справі "Фуклев проти України" (Fuklev v. Ukraine), заява N 71186/01, п. 84).

У пункті 27 рішення у справі "Глоба проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Конституційний Суд України також неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N 11-рп/2012).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Під час розгляду справи встановлено, а представником позивача не заперечувалось, що Довбиська селищна рада не виконала судове рішення в частині поновлення на посаді секретаря Довбиської селищної ради ОСОБА_1 , як на день винесення оскаржуваної постанови, так, і на день прийняття рішення у даній справи.

Доводи селищної ради, як на поважність причин невиконання судового рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.04.2023 по справі №240/24776/22, звернення з апеляційною скаргою від 18.05.2023 до Сьомого апеляційного адміністративного суду, не заслуговують на увагу, враховуючи наступне.

При цьому, пояснення боржника про невиконання рішення суду тим, що воно оскаржене в апеляційному порядку, а також те, що посада секретаря Довбиської селищної ради є виборною, не свідчать про об`єктивну неможливість боржника виконати судове рішення, а навпаки, вказують на його небажання виконати рішення суду, яке набрало законної сили і цій частині, а тому підлягає обов`язковому виконанню.

Також, боржник пояснював державному виконавцю, що неодноразово скликались сесії Довбиської селищної ради про поновлення ОСОБА_1 на посаді секретаря селищної ради, зокрема: 12.05.2023, 05.06.2023, 03.07.2023 однак, сесія або закривалась у зв`язку з не прийняттям Порядку денного, або рішення не приймалось у зв`язку з відсутністю необхідної кількістю голосів депутатів або відсутністю кворуму.

Так, рішення у справі №240/24776/22 передбачає обов`язок відповідача добровільно і негайно його виконати в частині поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що Довбиська селищна рада зобов`язана на сесії селищної ради проголосувати позитивно щодо питання виконання судового рішення у частині поновлення працівника на посаді відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів особи, що звернулася за захистом цього права.

Рішення про поновлення на посаді незаконно звільненого працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

Представником позивача не надано доказів, що при відкритті апеляційного провадження, Сьомим апеляційним адміністративним судом було зупинено виконання судового рішення у справі №240/24776/22 в частині допуску до негайного виконання щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та їх основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі рішень судів про поновлення на посадах, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

Враховуючи наведене, суд не вбачає протиправних дій, з боку державного виконавця, при прийнятті оскаржуваної постанови, а зазначені позивачем вище обставина не вказує на неможливість виконання судового рішення з поважних причин та не звільняє боржника і його уповноважених посадових осіб від встановленої законом відповідальності за невиконання рішення суду.

Разом з тим, оскільки йдеться про виконання рішення суду, яке набрало законної сили та в силу конституційних приписів є обов`язковим до виконання, Рада та її депутати позбавлені дискреції (розсуду) при вирішенні відповідного питання та зобов`язані прийняти рішення, необхідне для виконання судового рішення.

За таких обставин, суд підкреслює, що судове рішення про поновлення стягувача на посаді не було виконане саме з вини боржника, який без поважних причин ухилився від його виконання та без участі якого виконання рішення суду є неможливим.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову Довбиської селищної ради (вул. Поліська, 20,смт Довбиш, Звягельський район, Житомирська область, 12724, РНОКПП: 04344392) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) (майдан Соборний, 1,м. Житомир, 10014, ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 13.07.2023 у ВП №72088929.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Лавренчук