Справа № 345/4566/23
Суддя: Кардаш О. І.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №345/4566/23
Провадження № 2-а/345/46/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.2023 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Кардаш О.І.,

з участю секретаря судового засідання Боднар Н.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом мотивуючи його тим, що 03 вересня 2023 року, 0 17 годин 47 хвилин, поліцейським сектору реагування патрульної поліції ВП №2 Хустського РВП ГУНП в Закарпатській області сержантом поліції Пелех Владиславом Романовичем за ч. 2 ст. 126 КУпАП відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія БАД № 268844, за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 3400,00,00 грн.

З зазначеною постановою він не згоден з тих підстав, що поліцейський неправомірно притягнув його до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, так як на місці зупинки пред`являв поліцейському посвідчення водія серія НОМЕР_1 з правом керування транспортними засобами категорії «В, С, Д, Е», яке видане 05.10.2002 року Калуським МРЕВ (філія ГЦС МВС) на його ім`я, однак поліцейським цей належний документ не був взятий до уваги та безпідставно виніс відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення, що має ознаками адміністративного правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП.

Як наслідок, вважає постанову протиправною, сфальшованою, винесеною з численними порушеннями та такою, що підлягає скасуванню.

З наведених підстав просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити, а також стягнути судові витрати та витрати за надання правничої допомоги.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.09.2023 відкрито спрощене провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов.

Представник відповідача ГУНП в Закарпатській області Чубелка О.Ю. своїм правом подати відзив скористалася та вказала, що проти задоволення позову заперечує, а оскаржувану постанову вважає законною та винесеною відповідно до вимог чинного законодавства. Окрім цього, нею до матеріалів справи через електронний суд подано як доказ відео фіксацію правопорушення, яке було вчинене ОСОБА_1 .

Представник позивача адвокат Жовнір М.Й. не скористався правом на подання до суду відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

За вимогами ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №268844, яка винесена 03.09.2023 поліцейським сектору реагування патрульної поліції ВП №2 Хустського РВП ГУНП в Закарпатській області сержантом поліції Пелех Владиславом Романовичем, 03.09.2023 о 17 год. 30 хв. у смт. Міжгір`я по вул. Шевченка водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «Мерседес Спрінтер», д/н НОМЕР_2 , не маючи прав керувати транспортним засобом, чим порушив п.2.1 «а» ПДР України. Вказаною постановою водія ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 3 400 грн.

Позивач не погоджуючись з постановою звернувся до суду із зазначеним позовом.

Положеннями ст.14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно із вимогами п. 2.4. «а» ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в п.2.1 ПДР України.

Пунктом 2.1«а» ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частина 2 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Як свідчать встановлені обставини справи, під час зупинки поліцейським поліції 03.09.2023 о 17 год. 30 хв. позивача, останній не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Відповідно постанови, позивача визнано таким, що не має права керувати транспортним засобом, та визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП.

З копії посвідчення водія серія НОМЕР_1 , яке видане 05.10.2002 року Калуським МРЕВ (філія ГЦС МВС) на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судом встановлено, що станом на 03.09.2023 ОСОБА_1 мав право керування транспортними засобами категорії «В, С, Д, Е», до яких і відноситься автомобіль «Mersedes Sprinter», д/н НОМЕР_2 (а.с.12).

Однак при цьому судом встановлено, що під час зупинки ОСОБА_1 поліцейським поліцейським було перевірено право керування позивача даним транспортним засобом. Відповідно було виявлено, що у позивача є право керування тільки на категорію В. А відтак, поліцейським було прийнято рішення про складання адміністративної постанови.

Натомість матеріали справи містять наступні письмові докази , а саме згідно свідоцтва Серія НОМЕР_3 від 24.12.1981 року, яке видане 24.12.1987року Калуською автомобільною школою ДТСААФ, про те, що ОСОБА_1 в період з 08.10.1987 по 22.12.1987 року пройшов навчання за Програмою водіїв транспортних засобів категорії «Д» та склав відповідні екзамени, (а.с.14); з екзаменаційної карточки водія вбачається, що вона видана 31.07.1981 року, з записом від 29.12.1987 року про здачу екзаменів та отримання посвідчення водія категорії «В, С, Д, Е» та з записом від 05.10.2002 року про отримання посвідчення водія категорії «В, С, Д, Е» на ім.»я ОСОБА_1 , (а.с.13).

Таким чином, в наданих суду доказах не знайшов своє підтвердження факт порушення з боку позивача п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України та відповідно, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП.

Щодо посилання відповідача у відзиві та з проглянутого судом відео, яке долучено до матеріалів відзиву в порядку електронного суду, на те, що інформація про видане посвідчення водія вноситься працівником територіального сервісного центру МВС до Єдиного державного реєстру МВС, а відповідач здійснював перевірку у базі відповідної інформацію стосовно позивача, суд зазначає наступне.

Постановою КМУ від 08.05.1993р. №340 затверджено Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 511, (далі Порядок).

Вказаним Порядком регламентовано видача і обмін посвідчення водія.

Так відповідно до п. 21 Порядку, посвідчення водія видається після складення особою у територіальному сервісному центрі МВС іспитів, передбачених пунктом 18 цього Положення.

Відповідно до п.23 Порядку, посвідчення водія, виготовлене на бланку, отримується особисто під підпис після пред`явлення паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або тимчасового посвідчення громадянина України, або посвідки на постійне проживання, або посвідки на тимчасове проживання, або посвідчення біженця, або посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, або посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, чи пред`явлення одного із зазначених документів в електронній формі засобами Порталу Дія та оригіналу медичної довідки встановленого зразка, дійсної на дату подання заяви про обмін посвідчення водія або отримання його після втрати чи викрадення.

Інформація про видане посвідчення водія вноситься працівником територіального сервісного центру МВС до Єдиного державного реєстру МВС.

Враховуючи вказані приписи, дійсно, саме до відповідної бази МВС вноситься інформація про видане посвідчення.

Проте відповідач не зазначив в оскарженій постанові про те, що була відсутня інформація у базі МВС про видане водійське посвідчення на ім`я позивача на відповідну категорію на дату складання спірної постанови, а також не надав суду такі докази, станом на 03.09.2023р.

Натомість матеріали справи містять лист від 05.09.2023 року № В-40-з-оп за підписом начальника Територіального сервісного центру МВС №2642 (ТСЦ МВС №2642) згідно якого встановлено, що в Єдиному державному реєстрі МВС станом на 05.09.2023 року містяться відомості про видачу 05.10.2002 року Калуським МРЕВ (філія ГЦС МВС) посвідчення водія серія НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_1 з правом керування транспортними засобами категорії «B, C, D, E», дане посвідчення має статус «виданий» (а.с.16).

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З огляду на вимоги чинного законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами поліції, які зобов`язані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови і у даному випадку відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами, що позивач вчинив адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Разом з тим, спірна постанова про адміністративне правопорушення, не може оцінюватися судом як належний та допустимий доказ в розумінні ст. 72 КАС України, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б обґрунтовували вину позивача в матеріалах справи відсутні.

Суд зазначає, що відповідачем жодним чином не спростовано доводів позивача щодо того, що у вказаний в постанові час та у вказаному місці він керував транспортним засобом без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити провадження у справі.

З огляду наведених підстав, суд прийшов до висновку, що постанова серії БАД № 2688844 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

У відповідності з ч.ч. 1, 3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу надано квитанцію про оплату судового збору на суму 536,80 грн. (а.с.7) та квитанцію про оплату послуг правової допомоги на суму 2000 грн. (а.с.20).

Тому, вказані суми підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

На підставі ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 126, 245, 258, 268, 280, 286 КУпАП, керуючись статтями ст.ст.132, 139, 241-246, 286 КАС України,

у х в а л и в:

Адміністративний позов задоволити.

Постанову серії БАД № 268844 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. визнати неправомірною та скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 - 536,80 грн. судових витрат та 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: