Справа № 462/5013/23
Суддя: Гедз Б. М.
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/5013/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючої судді Гедз Б.М.

за участю секретаря судових засідань Ясниської В.Я.

представника позивача адвоката Вівчарського В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

Представник ОСОБА_1 адвокат Вівчарський В.П. 30.06.2023 року звернувся до суду із позовною заявою до інспектора з паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Діденка М.А., Виконавчого комітету Львівської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якій просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 17.01.2023 року серія РАП № 991637740, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обгрунтування позову вказує на те, що 21.06.2023 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження позивач дізнався про те, що постановою серії РАП

№ 991637740 від 17.01.2023 року, винесеною інспектором з паркування Управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури ЛМР, на нього накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 122 КУпАП, а саме здійснено стоянку транспортного засобу марки Porsche Cayenne, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за адресою: м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 19 із порушенням вимог підпункту «в» пункту 15.10. Правил дорожнього руху. Зазначає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки автомобіль було припарковано на краю тротуару, який обмежений бордюром як по зовнішньому, так і по внутрішньому краю, а тому його було розташовано таким чином, щоб максимально не створювати перешкоди для руху пішоходів та інших учасників руху. При цьому, інспектором не було здійснено заміру відстані на місці вчинення правопорушення, а тому вважає його висновки про допущення порушення позивачем пункту «в» пункту 15.10. ПДР лише суб`єктивним трактуванням норм Правил дорожнього руху, а оскаржувану постанова необґрунтованою та невмотивованою. Просить позов задоволити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м Львова від 07.07.2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі, відповідачу роз`яснено право подання відзиву на позовну заяву та визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання такого.

В ході судового розгляду справи, зі згоди сторони позивача, судом проведено заміну первісних відповідачів належним відповідачем Департаментом міської мобільності та вуличної інфраструктури.

Представником Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури

Ямборко А. подано до суду через підсистему «Електронний Суд» відзив на позовну заяву, в якому заявлені позовні вимоги заперечив повністю. Вказує на те, що за диспозицією п.п. «в» п. 15.10. ПДР краєм тротуару є зовнішній бік тротуару, що знаходиться біля дорожньої полоси для руху транспортних засобів, а паркування автомобілів на краю тротуару із залишенням по внутрішній його стороні 2 метри для вільного руху пішоходів передбачає уникнення руху транспортного засобу джерела підвищеної небезпеки по тротуару та убезпечення тим самим пішоходів, забезпечення вільного руху тротуаром. В діях позивача наявні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки останній здійснив стоянку за адресою: м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 19 на тротуарі, при цьому без дотримання вимоги краю тротуару, який прилягає до проїзної частини, на ділянці тротуару, де було розташовано транспортний засіб позивача не встановлено дорожніх знаків із табличками, які б позначали місця для паркування із використанням тротуару, тому для проїзду до місця паркування транспортного засобу позивача він здійснив рух безпосередньо по тротуару, чим фактично міг створити загрозу життю та здоров`ю пішоходів, які рухались вздовж тротуару, що прямо заборонено п. 11.13. ПДР. Звертає увагу на те, що проведення замірів при фіксації вказаного правопорушення не вимагається з огляду на його природу, так як позивачем допущено порушення однієї з умов дозволеної стоянки на тротуарі, а саме «не розмістив авто на краю тротуару, який прилягає до проїзної частини, а фіксування події правопорушення відбувалось за допомогою фотофіксації, на підтвердження чого до відзиву долучено фотографії. Просила у задоволенні позову ОСОБА_1 просить відмовити у повному обсязі.

Представник позивача адвокат Вівчарський В.П. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позові та просив такий задоволити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, поруч з цим, сторона відповідача скористалась правом подання відзиву на позовну заяву та у поданому до суду відзиві представник відповідача просила розгляд справи проводити за їх відсутності.

В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом з матеріалів справи, постановою заступника начальника відділу інспектора з паркування відділу інспекторів і паркування управління безпеки департаменту міської мобільності і вуличної інфраструктури Львівської міської ради Діденка М.А. серія РАП № 991637740 від 17.01.2023 року накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно змісту згаданої постанови ОСОБА_1 07.12.2022 року о 13.22 год. здійснив стоянку транспортного засобу марки Porsche Cayenne, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за адресою: м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 19, чим порушив вимоги підпункту «в» пункту 15.10. розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуару, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами ч. 5 ст. 160 КАС України право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.

Стаття 286 КАС України, встановлює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Диспозицією частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до пункту 15.10. «в» ПДР України стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що водій наділяється правом на здійснення стоянки автомобіля на тротуарі за умови одночасного дотримання трьох вимог, а саме: стоянка здійсниться легковим автомобілем та мотоциклом; стоянка здійснюється на краю тротуару; стоянка здійснюється таким чином, що для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Позивач, обґрунтовуючи підстави звернення до суду із позовом, вказує, що інкриміноване йому правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП не вчиняв, покликається на те, що автомобіль було припарковано на краю тротуару, який обмежений бордюром як по зовнішньому, так і внутрішньому краю у зв`язку із сполученням із газоном та розташовано із врахуванням того, щоб максимально не створювати перешкоди для пішоходів та інших учасників руху.

За диспозицією п.п. «в» п. 15.10 ПДР України краєм тротуару є зовнішній бік тротуару, що знаходиться біля дорожньої полоси для руху транспортних засобів. При цьому, паркування автомобілів на краю тротуару із залишенням по внутрішній його стороні 2 метри для вільного руху пішоходів передбачає уникнення руху транспортного засобу джерела підвищеної небезпеки по тротуару та убезпечення тим самим пішоходів, забезпечення вільного руху тротуаром.

Так, відповідно до п.1.10 ПДР терміни, що наведені в цих правилах, мають таке значення:

- автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу;

- край проїзної частини (для нерейкових транспортних засобів) - видима умовна чи позначена дорожньою розміткою лінія на проїзній частині в місці її прилягання до узбіччя, тротуару, газону, розділювальної смуги, смуги для руху трамваїв, велосипедної або пішохідної доріжки;

- проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги;

- тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 750/3679/17 транспортний засіб має бути припаркований на краю тротуару, що примикає до проїзної частини та розташований таким чином, щоб він не створював перешкоди для руху пішоходів та інших учасників руху. Отже, однією з умов для застосування винятку щодо заборони стоянки на тротуарі для легкових автомобілів (якщо такі поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2м), є припаркування автомобілю на краю тротуару, який примикає до проїзної частини.

Тобто, край тротуару, визначений однією з умов пп. «в» п. 15.10 ПДР України для стоянки легкових автомобілів та мотоциклів, це зовнішній край тротуару, який примикає до проїзної частини.

Згідно п.11.13 Правил дорожнього руху, забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил.

До того ж, пунктом 15.10. «є» передбачено заборону стоянки на газонах.

З представлених стороною відповідача матеріалів фотофіксації події правопорушення, яка мала місце 07.12.2022 року, чітко вбачається, що транспортний засіб марки Porsche Cayenne, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за адресою: м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 19, був припаркований не на краю тротуару, що примикає до проїзної частини, а безпосередньо на тротуарі, частково однією стороною автомобіля на газоні, в місці, яке не позначено відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками, чим порушено вимоги п.15.10 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, на переконання суду, здійснивши стоянку транспортного засобу на тротуарі не біля краю проїзної частини дороги, водій ОСОБА_1 не підпадає під виключення із заборони, на що покликається позивач у своєму позові.

Крім того, аналізуючи фотоматеріали, якими зафіксовано розташування транспортного засобу марки Porsche Cayenne, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за адресою: м. Львів,

вул. Генерала Чупринки, 19, суд враховує також слушне зауваження відповідача, що для проїзду до місця паркування транспортного засобу позивач, всупереч прямій забороні, передбаченій

п. 11.13. ПДР України, змушений був здійснити рух безпосередньо по тротуару, чим фактично міг створити загрозу життю та здоров`ю пішоходів, які рухались вздовж тротуару.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності доказування свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

За змістом статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови серія РАП № 991637740 від 17.01.2023 про накладення адміністративного стягнення, суд приходить до висновку, що така складена відповідно до вимог законодавства.

Інспектором з паркування під час прийняття рішення про наявність факту правопорушення дотримано режим фотозйомки такого, що передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фотофіксації обставин порушення правил стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу.

Відтак, відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, надав суду належні і допустимі докази, що свідчать про правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до приписів частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем в ході судового розгляду справи не спростовувано факту наявності в його діях адміністративного правопорушення, зафіксованого у постанові серії РАП № 991637740 від 17.01.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , відтак вищезгадану постанову про накладення адміністративного стягнення слід залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст. 6, 10, 19, 90, 241-246, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Постанову серії РАП № 991637740 від 17.01.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором з паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності і вуличної інфраструктури Львівської міської ради Діденком М.А. щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, , місцезнаходження: м. Львів, пл. Ринок, 1.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно. Оригінал рішення знаходиться у справі № 462/5013/23

Суддя: Б.М.Гедз