Справа № 392/453/23
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 392/453/23
(суддя Бадердінова А.В., м. Мала Виска)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04 травня 2023 року у справі №392/453/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, третя особа - поліцейський роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Лук`яненко Дмитро Андрійович про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20 березня 2023 року звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції в якому, просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 244866 від 11.03.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч.1 ст.121-3 КУпАП та закрити справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач взагалі не проводив розгляд справи, а обмежився лише заповненням бланку оскаржуваної постанови, без будь-якої підготовки справи до розгляду, вирішення клопотань, заслухання пояснень, тощо. Також, позивач зазначає про те, що взагалі не зрозуміло з яким номерним знаком був транспортний засіб позивача.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1ст.121-3 КУпАП, а тому позовні вимоги позивача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №244866 від 11.03.2023 року, задоволенню не підлягають.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач оскаржив його в апеляційному порядку суду, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Зазначає про те, що постановою Кропивницького апеляційного суду від 06.07.2023 року у справі №404/1857/23 було встановлено відсутність складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 . Зазначає про те, що судом апеляційної інстанції та Маловисківським районним судом Кіровоградської області зроблено суперечливі висновки при аналізі наданого відповідачем відеозапису події 11.03.2023 року.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, відповідач зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що згідно з постановою серії ДП18 № 244866 від 11.03.2023 року, 11.03.2023 року о 20 год. 31 хв. позивач керував транспортним засобом Toyota Land CruiserPrado 120, державний номерний знак « НОМЕР_1 », з державним номерним знаком, які не належать даному транспортному засобу, а саме «SAMBUКA», чим порушив п. 29В ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121-3 КУпАП (а.с.9).

Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 2.9 «В» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що, зокрема не належить цьому засобу.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею ст. 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, доказами є які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

В силу ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити, у тому числі, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Так, положення зазначеного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Із матеріалів справи встановлено та в оскаржуваній постанові зазначено, що адміністративне правопорушення зафіксоване та до постанови додається «відео з нагрудного реєстратора 472138» (а.с.9).

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем до відзиву на позовну заяву надано оптичний диск із відеозаписами (а.с.59).

Як вбачається, наданого відповідачем відеозапису з нагрудного реєстратора 472138, який у відповідності до положень статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» є належним доказом вчинення правопорушення, працівниками поліції було виявлено транспортний засіб Toyota Land CruiserPrado 120, з державним номерним знаком на цьому транспортному засобу «SAMBUКA» під керуванням позивача, що зафіксовано на 20:32:24 год. відеозапису від 11.03.2023 року з нагрудної камери 472138.

Згідно з інформацією про належність транспортного засобу, дані якої містяться в інформаційному порталі Національної поліції, державний номерний знак транспортного засобу «Toyota Land Cruiser Prado 120» зазначено « НОМЕР_2 », а індивідуальний номерний знак зазначено як « ОСОБА_2 » (а.с.55-56).

Індивідуальний номерний знак це додаток до державного номерного знаку транспортного засобу, який виготовляється за індивідуальним замовленням власника.

Тобто, як правильно встановлено відповідачем та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, державний номерний знак « НОМЕР_3 » не належить транспортному засобу «Toyota Land Cruiser Prado 120», а тому відповідач діючи згідно з вимогами чинного законодавства обґрунтовано притягнув позивача до адміністративної відповідальності ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

При цьому, суд апеляційної інстанції приймає до уваги те, що позивач звертаючись до суду з цим позовом не ставив під сумній той факт, що він керував транспортним засобом «Toyota Land Cruiser Prado 120», державний номерний знак « НОМЕР_3 », а навпаки зауважував на формальному розгляді відповідачем справи про адміністративне правопорушення.

Щодо тверджень позивача, що відповідач не проводив розгляд справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 278-280 КУпАП, а обмежився лише заповненням бланку оскаржуваної постанови, копія постанови позивачу не вручалась, зі змістом постанови позивача не було ознайомлено та підписати постанову не пропонувалось, суд першої інстанції з переглянутих відеозаписів встановив, що ОСОБА_1 о 22:04 годині ознайомлений з правами передбаченими ст. 278-280 КУпАП, а о 22:47 годині ознайомлений з постановою складеною відносно нього працівником поліції та позивач чітко відповів працівниками поліції, що йому зрозуміло його права та обов`язки.

Щодо доводів позивача в апеляційній скарзі про те, що Кропивницьким апеляційним судом та Маловисківським районним судом Кіровоградської області зроблено суперечливі висновки при здійсненні аналізу наданого відповідачем відеозапису події 11.03.2023 року, суд апеляційної інстанції зауважує, що Кропивницьким апеляційним судом вирішувалося питання щодо наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в той час як у справі, що розглядається позивача притягнуто до відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП, що свідчить про різний склад правопорушення як наслідок і різну оцінку судом цих подій в залежності від фіксації відповідачем відповідно правопорушення.

Відповідно до п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 справа «Руїз Торіха проти Іспанії» суд наголошує на тому, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Між тим, інші аргументи наведені позивачем в апеляційній скарзі фактично зводяться до загального, а саме до тверджень щодо протиправності постанови серії ДП18 № 244866 від 11.03.2023 року, проте враховуючи те, що судовим рішенням у цій справі надано необхідне та достатнє обґрунтування щодо наявності у відповідача законних підстав для притягнення позивача до відповідальності у зв`язку з допущеним позивачем порушенням, при цьому суд дослідив усі основні питання віднесені на його розгляд, суд апеляційної інстанції вважає, що всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновок суду щодо допущення позивачем порушення за яке його притягнуто до відповідальності оскаржуваною постановою.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04 травня 2023 року у справі №392/453/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 14 листопада 2023 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва