Справа № 200/4808/23
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року Справа№200/4808/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 , до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, до відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним рішення від 30.01.2023 №94 та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, до відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним рішення від 30.01.2023 №94 та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.01.2023 позивач через особистий кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України подала заяву про призначення пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку згідно з вимогами частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-ІV). До заяви додано документи, перелік яких передбачено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 №22-1. За принципом екстериторіальності зазначену заяву розглянуто відповідачем 1 - ГУ ПФУ в Харківській області та згідно з повідомленням ПФУ, що надійшло 01.02.2023 в особистий кабінет, за заявою позивача їй було відмовлено в призначенні пенсії, при цьому рішення про відмову в особистому кабінеті було відсутнє. Позивач зауважила, що 12.02.2023 вона звернулася до Головного управління ПФУ в Донецькій області (далі - відповідач 2) із запитом про надання рішення, прийнятого за результатами розгляду заяви про призначення пенсії, а також інформації щодо причин відмови в призначенні пенсії, надання розрахунку стажу. Своїм листом від 10.03.2023 за №3571-2823/Т-02/8-0500/23 відповідач 2 надав рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 30.01.2023 №94 про відмову в призначенні пенсії та розрахунок стажу за формою РС-право. У цьому листі відповідачем 2 було зазначено: «За наданими документами страховий стаж склав 36 років 09 місяців 16 днів, у тому числі пільговий стаж за Списком №1 - 03 роки 11 днів. Відмова в призначені пенсії обумовлена відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком 1». Також зазначено, що до страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною до трьох років через ненадання паспорту дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач закцентував свою увагу на тому, що у наданому відповідачем рішенні, а також у відповіді ГУ ПФУ в Донецькій області від 10.03.2023 відсутня інформація щодо того, які саме періоди не зараховано до її пільгового стажу та підстави не зарахування. Позивач зазначила, що з наданого відповідачем 2 розрахунку стажу за формою РС-право, який долучено до відповіді на запит, вбачається, що до її пільгового стажу за Списком №1 не зараховано період роботи з 21.06.1994 по 02.10.1995 на підприємстві ЗГП «Мегавахт». Також позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дочку ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження та у період з 07.11.1996 по 26.03.1999 перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується відомостями в пільговій довідці від 12.08.2021 №26/323, виданою ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля». Позивач зауважила, що свідоцтво про народження дитини та пільгову довідку було надано відповідачеві разом з іншими документами при звернені за призначенням пенсії та внаслідок розгляду її заяви, період її роботи на підприємстві ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» з 22.05.1996 по 26.03.1999 зарахований відповідачем до пільгового стажу, але безпідставно не зарахований до її страхового стажу. Окрім цього, позивач зауважила, що з 29.03.1999 вона працевлаштувалася бухгалтером І-ї категорії до ДП «Селидіввуглеснабзбут», де працювала до 17.03.2000 та з вказаної дати звільнена за переведенням. Однак, відповідачем безпідставно було не зараховано до її страхового стажу період роботи на цьому підприємстві з 29.03.1999 по 29.08.1999, що вбачається з розрахунку стажу за формою РС-право. Позивач вважає рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 30.01.2023 за №94 про відмову в призначенні пенсії незаконним, таким, що порушує конституційні гарантії та її право на пенсійне забезпечення на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку згідно з частиною другою статті 114 Закону № 1058-ІV.

Відповідач 2 надав відзив на позовну заяву в якому зазначив наступне, що позивач, звернулася із заявою від 23.01.2023, наданою засобами веб-порталу електронних послуг Пенсійного фонду України, про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За результатами опрацювання звернення, страховий стаж заявниці склав 33 роки 09 місяців 16 днів, пільговий стаж роботи заявниці за Списком № 1 склав 03 роки 00 місяць 11 днів. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення від 30.01.2023 № 94 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком 1 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. До пільгового стажу роботи згідно наданих документів зараховані всі періоди. Період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 07.11.1996 по 26.03.1999 зараховано до страхового та пільгового стажу. Періоди роботи з 21.06.1994 по 02.10.1995 на підприємстві «ЗГП Мегавахт» та з 29.03.1999 по 29.08.1999 на підприємстві «Селидіввуглеснабзбут» не зараховані до пільгового стажу з огляду на відсутність уточнюючої довідки про пільговий характер роботи працівника. Відповідач 2 закцентував свою увагу на тому, що позивач звернулася через веб портал Пенсійного фонду України з заявою від 23.01.2023 про призначення пенсії відповідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, заява позивача надійшла до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, отже, заяву позивача від 23.01.2023 було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області. Враховуючи вищенаведене, відповідач просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку із безпідставністю.

Позивач надала відповідь на відзив, в якому зазначила наступне, що 29.03.1999 вона працевлаштувалася до ДП «Селидіввуглеснабзбут» бухгалтером І-ї категорії, та 17.03.2000 була звільнена за переведенням. У своєму відзиві відповідач 2 зазначає про не зарахування до пільгового стажу вказаного періоду через ненадання довідок, які підтверджують пільговий характер роботи, але як зазначила позивач, у позові було пред`явлено вимогу про зарахування спірного періоду до страхового стажу, а не до пільгового, оскільки посада на якій вона працювала у вказаний період не відноситься до підземних робіт, або робіт з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також рішення відповідача 1 від 30.01.2023 за №94 та лист відповідача 2 від 10.03.2023 за №3571-2823/Т-02/8-0500/23 не містять інформації щодо спірного періоду, але в розрахунку стажу за формою РС- право взагалі відсутній вказаний період роботи. Позивач зазначила, що відповідачами не взято до уваги той факт, що її прийнято на роботу до ДП «Селидіввуглеснабзбут» саме з 29.03.1999, що зазначено в її трудовій книжці, а не з 30.08.1999, як визначено у розрахунку. У спірний період починаючи саме з березня 1999 року на її заробітну плату щомісяця нараховувалися страхові внески, які сплачено у встановленому порядку, що вбачається з форми ОК-5. Таким чином, відповідачем безпідставно не зараховано до її страхового стажу спірний період роботи з 29.03.1999 по 29.08.1999 на підприємстві ДП «Селидіввуглеснабзбут». Також позивач зауважила, якщо ГУ ПФУ в Донецькій області не повинно відповідати за цим позовом, то виходячи з вимог зазначених норм, з урахуванням того, що даний позов пред`явлено до двох відповідачів (ГУ ПФУ в Харківській області, ГУ ПФУ в Донецькій області), суд може самостійно визначити суб`єкта владних повноважень чиї дії призвели до порушення її права на пенсійне забезпечення, а також суб`єкта владних повноважень, який має відновити порушене право. Позивач просила її позовні вимоги до відповідачів задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 06.09.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлений відповідачам строк для надання відзиву на адміністративну позовну заяву.

Про відкриття провадження у справі, учасники справи були повідомлені належним чином, відповідно до наявності у позивача та відповідачів кабінету електронного суду, про що свідчить відповідна відмітка, де в графі «доставлено» зазначена дата 06.09.2023.

Відповідач 1 відзив на адміністративний позов не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем 1 відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на адміністративний позов у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 . Відповідно до наявного в матеріалах справи копії паспорту серії НОМЕР_2 виданого Селидівським МВ УМВС України в Донецькій області від 15.11.1996 є громадянкою України.

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (), в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (), в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, позивач звернулася з заявою про призначення пенсії за віком засобами веб-порталу електронних послуг ПФУ 23.01.2023, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією заяви про призначення пенсії, позовною заявою, рішенням про відмову у призначенні пенсії від 30.01.2023 та відзивом на позовну заяву.

Відповідно до принципу екстериторіальності для розгляду заяви про призначення пенсії був визначений структурний підрозділ Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що підтверджується рішенням про відмову №94 від 30.01.2023 та не заперечується сторонами по справі.

Як було зазначено позивачем у його позовній заяві, згідно з повідомленням ПФУ, що надійшло 01.02.2023 в її особистий кабінет, за заявою позивача їй було відмовлено в призначенні пенсії, але само рішення про відмову було відсутнє в особистому кабінеті.

Позивач 12.02.2023 звернулася із запитом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із запитом про надання рішення прийнятого за результатом розгляду її заяви про призначення пенсії, а також інформації щодо причин відмови в призначенні пенсії, надання розрахунку стажу.

Відповідач 2 надав відповідь від 10.03.2023 №3571-2823/Т-02/8-0500/23 на звернення позивача, в якому зазначив наступне, 23.01.2023 вами засобами веб-порталу електронних послуг Пенсійного фонду України надано заяву про призначення пенсії згідно Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі №1058). Ваша заява від 23.01.2023 про призначення пенсії була опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, шо передбачено п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону № 1058, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно. Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема жінкам на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи. Ваш страховий стаж складає 36 років 09 місяців 16 днів (в т.ч. додаткові роки за Список № 1- 3 роки). Пільговий стаж становить 03 роки 11 днів. Отже, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 30.01.2023 № 94, що додається, Вам відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Водночас повідомляємо, згідно вищевказаного рішення до страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною до трьох років. Для зарахування до страхового стажу необхідно надати паспорт дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Відповідно пункту 5 Розділу I «Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 № 13-1, особи, що звертаються до органів Пенсійного фонду, мають право ознайомлюватись з матеріалами пенсійної справи, отримувати виписки з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії. Отже, надсилаємо на Вашу адресу рішення про відмову в призначенні пенсії та розрахунок стажу, що додаються. У разі незгоди з відповіддю органів Пенсійного фонду України Ви маєте право оскаржити їх дії або бездіяльність до вищого органу або у судовому порядку.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області на підставі заяви позивача від 23.01.2023 було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №94 від 30.01.2023, відповідно до якого було зазначено, Відмова про призначення пенсії: ОСОБА_1 . Призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. Дата народження: 13.06.1967. ІНН заявника: НОМЕР_1 . Адреса реєстрації заявника: 85400, Донецька обл., м. Селидове, вул. К. Ткаченко, буд. 28. Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України: 23.01.2023. Необхідний вік 50 років. Вік заявника 55 роки. Необхідний страховий стаж становить не менше 20 років. Страховий стаж заявника становить 36 років 9 місяців 16 днів. Необхідний пільговий стаж становить не менше 7 років 6 місяців. Пільговий стаж особи становить 3 роки 0 місяців 11 днів. Відповідно до пп.1 п.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах мають працівники, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Результати розгляду документів, доданих до заяви: За доданими документами до страхового стажу зараховано період догляду за дитиною до 3-х років ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки немає штампу про видачу паспорту. До пільгового стажу зараховано всі періоди роботи. Враховуючи зазначене, вирішено: відмовити в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з недосягненням необхідного пенсійного віку та відсутністю необхідного пільгового та страхового стажу передбаченого статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Заявниця працює/не працює: працює. Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату 14.06.2027. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Позивач звертаючись з даним адміністративним позовом до суду, зазначив, що відповідачем 1 їй було не зараховано до її пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, що дає право на пенсію на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку згідно з вимогами частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, період роботи з 21.06.1994 по 02.10.1995 на підприємстві ЗГП «Мегавахт»; до страхового стажу період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 07.11.1996 по 26.03.1999 та період роботи на підприємстві ДП «Селидіввуглеснабзбут» з 29.03.1999 по 29.08.1999; та як наслідок не призначення їй пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23 січня 2023 року.

Отже, спірним питанням в даній справі є не зарахування періодів роботи позивача відповідачем 1 до її пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 21.06.1994 по 02.10.1995 на підприємстві ЗГП «Мегавахт»; до страхового стажу період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 07.11.1996 по 26.03.1999 та період роботи на підприємстві ДП «Селидіввуглеснабзбут» з 29.03.1999 по 29.08.1999; та як наслідок не призначення їй пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23 січня 2023 року.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Гарантії конституційного права людини на соціальний захист розвинене в положеннях Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення. Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Відповідно до п. 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі Наказ №383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками (36-2003-п), не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Пунктом 3 Наказу №383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Згідно п. 10 Наказу №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України (в редакції, чинній на час внесення до трудової книжки позивача відомостей про роботу в спірні періоди, надалі - КЗППУ), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання ст. 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок № 637.

Згідно п. 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В п. 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до приписів п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Комплексний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці за Списком № 1, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.

Такий висновок суду кореспондує позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 20.01.2021 року по справі №311/2865/13-а.

Виходячи з комплексного аналізу зазначених вище положень ст. 48 КЗППУ, ст. 62 Закону № 1788-ХІІ, ч.ч. 2, 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, Наказу №383 та Порядку №637, а також означених позицій Верховного суду, суд дійшов висновку, що записи трудової книжки для зарахування періодів роботи до пільгового стажу мають містити відомості, які надають органу, що здійснює призначення пенсії, можливість ідентифікувати період роботи як такий, що підлягає зарахуванню до пільгового стажу без надання уточнюючої довідки та інших документів, визначених законодавством.

До таких відомостей слід віднести: найменування професії, яке відповідає відповідному Списку виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах; інформація щодо роботи впродовж повного робочого дня у відповідних умовах, зокрема, на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці.

Відповідно до позовних вимог зазначених позивачем у його позовній заяві, щодо зарахування до її пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 21.06.1994 по 02.10.1995 на підприємстві ЗГП «Мегафахт», суд зазначає наступне.

Зі спірного рішення відповідача 1 судом не вбачається, що позивачу не був зарахований цей період її роботи та в рішенні навпаки зазначається, що до пільгового стажу зараховано всі періоди роботи.

Суд зазначає, що у спірному рішенні не зазначено, які конкретно періоди роботи позивача враховані в загальний і спеціальний стаж і за якими підставами.

Рішення повинно містити чіткі і зрозумілі, а також з посиланням на правові норми, критерії оцінки трудової діяльності особи, що звернулась за призначенням пенсії. В рішенні пенсійного органу за загальним правилом повинно бути надано оцінку всім періодам роботи особи, що вказані в трудовій книжці позивача, оскільки і особа, і суд (якщо рішення пенсійного органу оскаржено) повинен чітко розуміти періоди і підстави, що зараховані/не зараховані для призначення пенсії.

В той же час, з наявної в матеріалах справи довідки Форми РС-право ППВП ПФУ сформованої по позивачу судом встановлено, що спірний період дійсно був зарахований до страхового стажу позивача, а до пільгового стажу зарахований не був.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 вбачається, що у спірний період позивач працювала на ЗГП «Мегафахт»:

- з 21.06.1994 по 31.07.1994 прийнята підземним гірничим майстром на ділянку вентиляції та техніки безпеки з повним робочим днем у шахті, за переведенням номер запису 13 в трудовій книжці позивача;

- з 01.08.1994 по 02.10.1995 переведена начальником дільниці вентиляції та техніки безпеки номера записів 14,15 в трудовій книжці позивача.

Суд зазначає, що згідно з розділом 1, підрозділом 1, пункт б, код 1010100б, керівники та спеціалісти підземних дільниць відносяться до професій (посад) визначених Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, за умови зайнятості на підземних роботах не менше половини робочого часу на рік.

Період роботи позивача з 21.06.1994 по 02.10.1995 також підтверджується наявними в матеріалах справи наступними доказами: архівною довідкою Селидівської міської ради Покровського району виданої від 16.12.2022 №66-150 (в якій зазначена заробітна плата позивача за період з червня 1994 по жовтень 1995 року); архівною випискою Селидівської міської ради Покровського району виданої від 16.12.2022 №66-151 (наказ №51к по ЗГП «Мегафахт» від 24.06.1994 про прийняття на роботу позивача підземним гірничим майстром); наказ №68к ЗГП «Мегафахт» від 01.08.1994 про призначення позивача начальником ділянки ВТБ та БВР з 01.08.1994.

Зміна прізвища позивача підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвом про розірвання шлюбу виданого відділом реєстрації актів цивільного стану м.Селидове Донецької області від 11.10.1994 серії НОМЕР_4 та свідоцтвом про шлюб виданим відділом реєстрації актів цивільного стану м.Селидове Донецької області від 25.01.2007 серії НОМЕР_5 .

Також, відповідно до наявної в матеріалах справи довідки архівного відділу Селидівської міської ради Покровського району виданої від 16.12.2022 №66-149/1, з якої вбачається, що наказом №55-к по підприємству ЗГП «Мегафахт» від 31.08.1999 «Про висновки атестації робочих місць по умовам праці», було наказано гірничим майстрам, начальникам дільниць та їх заступникам підтвердити право на пільгову пенсію по Списку №1, розділ 1 «Гірничі роботи», підрозділ 1 «підземні роботи» у шахтах» код 1010100б.

Враховуючи вищенаведене, а також підтверджене позивачем належним чином, та відображає зайнятість позивача на роботах, що віднесені до Списку №1, то зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком №1 підлягає період його роботи на ЗГП «Мегавахт» з 21.06.1994 по 02.10.1995 року.

Таким чином, позовні вимоги позивача в частині зарахування до її пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 21.06.1994 по 02.10.1995 на підприємстві ЗГП «Мегавахт» підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги позивача щодо зарахування до її страхового стажу періоду перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 07.11.1996 по 26.03.1999 суд зазначає наступне.

Як було встановлено судом зі спірного рішення відповідача 1, де було зазначено - в частині за доданими документами до страхового стажу: зараховано період догляду за дитиною до 3-х років ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки немає штампу про видачу паспорту.

Тобто зі спірного рішення не зовсім зрозуміло, чи було зараховано позивачу цей період до страхового стажу чи ні.

В той же час, з відповіді відповідача 2 від 10.03.2023 наданого на звернення позивача вбачається, що згідно вищезазначеного рішення до страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною до трьох років, для зарахування до страхового стажу необхідно надати паспорт дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи, що відповідачем 1 взагалі не було надано ані відзиву, ані будь яких пояснень щодо позовних вимог позивача, тож суд, як вже було зазначено по справі вирішив розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Як встановлено судом підтверджується матеріалами справи, а саме свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану м.Селидове, у позивача ОСОБА_1 народилася донька ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , що підтверджується наявними доказами та не спростовано відповідачами по справі.

Відповідно до вимог статті 179 КЗпП України у (редакції станом на 23.07.1996), жінкам надаються відпустки по вагітності і родах тривалістю сімдесят календарних днів до родів і п`ятдесят шість (у разі ненормальних родів або народження двох чи більше дітей - сімдесят) календарних днів після родів, які обчислюються сумарно і надаються жінкам повністю незалежно від кількості днів, фактично використаних до родів, і, за їх бажанням, частково оплачувані відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею віку двох років з виплатою за ці періоди допомоги по державному соціальному страхуванню (відповідно до Закону N 871-12 від 20.03.91 частково оплачувані відпустки, передбачені цією статтею, з 1.01.92 надаються жінкам до досягнення дитиною віку трьох років). Крім зазначених відпусток, жінці, за її заявою, надається додаткова відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років. У разі, коли дитина потребує домашнього догляду, жінці надається відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більше, як до досягнення дитиною шестирічного віку. Підприємства і організації за рахунок власних коштів можуть надавати жінкам частково оплачувану відпустку та відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною більшої тривалості. Частково оплачувана відпустка і додаткова відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною можуть бути використані повністю або частинами також батьком дитини, бабкою, дідом або іншими родичами, які фактично здійснюють догляд за дитиною. За бажанням жінки та осіб, зазначених у частині четвертій цієї статті, в період перебування їх у відпустці по догляду за дитиною вони можуть працювати на умовах неповного робочого часу або вдома. При цьому за ними зберігається право на одержання допомоги в період частково оплачуваної відпустки по догляду за дитиною.

Відповідно до вимог статті 181 КЗпП України (у редакції станом на 23.07.1996), частково оплачувана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею віку двох років і додаткова відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років надаються за заявою жінки або осіб, зазначених у частині четвертій статті 179 цього Кодексу, повністю або частинами в межах встановленого строку і оформляються наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу. Час частково оплачуваної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею віку двох років і додаткової відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років (до шести років - частина друга статті 179) зараховується як в загальний, так і в безперервний стаж роботи і в стаж роботи за спеціальністю. В стаж роботи, що дає право на щорічні оплачувані відпустки, час відпусток по догляду за дитиною не зараховується.

Відповідно до пункту «ж» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Також до стажу роботи зараховується час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3- річного віку.

Відповідно до наявної в матеріалах справи трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 , судом встановлено, що у спірний період позивач працювала:

- 22.05.1996 по 26.03.1999 прийнята підземним гірничим майстром на ділянку вентиляції та техніки безпеки на ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», номера записів 16, 17 в трудовій книжці.

Як вже було встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача народилася донька ОСОБА_2 .

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №26/323 виданої ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» від 12.08.2023, за період з 22.05.1996 по 26.03.1999 позивач виконувала гірничі роботи з видобутку вугілля за професією посадою підземний гірничий майстер на дільниці ВТБ що передбачена Списком №1. В графі додаткові відомості зазначено, з 07.11.1996 по 26.03.1999 частково оплачувана відпустка за доглядом дитини до 3 років наказ №361 від 02.03.1998 року.

Як встановлено судом та підтверджується наявними доказами в матеріалах справи, спірним рішенням, довідкою форми РС-право ППВП ПФУ, позивачу період з 22.05.1996 по 26.03.1999 був зарахований відповідачем 1 до її пільгового стажу за Списком №1, в той же час не був зарахований до її страхового стажу.

Суд зазначає, що в спірному рішенні не зазначений конкретний період який не зараховано позивачу до її страхового стажу, а зазначено лише, що позивачу не зарахований до її страхового стажу період догляду за дитиною до 3 років. Таким чином враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідно до приписів чинного законодавства, час частково оплачуваної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею віку двох років і додаткової відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років (до шести років - частина друга статті 179) зараховується як в загальний, так і в безперервний стаж роботи і в стаж роботи за спеціальністю, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача щодо зарахування до її страхового стажу періоду перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 07.11.1996 по 26.03.1999 підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача 1 зарахувати до її страхового стажу цього періоду.

Стосовно позовної вимоги позивача, щодо зарахування до її страхового стажу період роботи на підприємстві ДП «Селидіввуглеснабзбут» з 29.03.1999 по 29.08.1999, суд зазначає наступне.

З рішення про відмову у призначенні пенсії прийнятого відповідачем 1 від 30.01.2023 взагалі не вбачається, чи був цей спірний період зарахований, але з довідки форми РС-право ППВП ПФУ судом було встановлено, що дійсно період роботи позивача з 29.03.1999 по 29.08.1999 взагалі зарахований відповідачем 1 до страхового стажу позивача не був.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 вбачається, що у спірний період:

- 29.03.1999 по 29.08.1999, позивач була прийнята бухгалтером 1-ої категорії на період декретної відпустки ОСОБА_3 на ДП «Селидіввуглепостачзбут», номер запису 18 в трудовій книжці позивача.

Вищенаведене також підтверджується наявним в матеріалах справи довідкою форми ОК-5 сформовану по ОСОБА_1 , де у спірний період за позивача підприємством сплачувались страхові внески, отже суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині зобов`язання зарахувати позивачу до її страхового стажу період роботи на ДП «Селидіввуглепостачзбут» на посаді бухгалтера 1-ої категорії з 29.03.1999 по 29.08.1999 підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги позивача зобов`язати відповідача 2 призначити їй пенсію на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23.01.2023, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Судом встановлено, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії до територіальних органів Пенсійного фонду України 23.01.2023 та за принципом екстериторіальності, заяву про призначення пенсії було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

Позивач - ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наявними документами та не заперечується сторонами по справі, отже на момент звернення позивачу було 55 років, про що зазначено відповідачем у його спірному рішенні.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Судом було вже встановлено, що відмова відповідача в призначенні пенсії ОСОБА_1 була вмотивована тим, що позивач не досягла необхідного пенсійного віку та за відсутністю необхідного пільгового стажу та страхового стажу передбаченого статтею 114 ЗУ №1058.

В той же час, суд не погоджується з цим, враховуючи, що на момент звернення з заявою про призначення їй пенсії, позивач мала 55 років (що зазначено відповідачем 1 у спірному рішенні), страхового стажу 36 років 9 місяців 16 днів (що зазначено відповідачем 1 у спірному рішенні), та це без врахування висновків суду щодо зарахування періодів з 07.11.1996 по 26.03.1999 та з 29.03.1999 по 29.08.1999, пільгового стажу за Списком №1 3 роки 0 місяців 11 днів (що зазначено відповідачем 1 у спірному рішенні) та додатково з 21.06.1994 по 02.10.1995, що складає 1 рік 3 місяці 12 днів (відповідно до довідки Форми РС-право ППВП ПФУ), що разом становить пільгового стажу за Списком №1 4 роки 3 місяці 23 дні.

Враховуючи приписи ч.2 ст.114 ЗУ №1058, працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до приписів абзацу першого частини першої статті 26 ЗУ №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Таким чином враховуючи, що позивач відповідно до спірного рішення відповідача 1 та висновків суду по цій справі має повних 4 роки пільгового стажу за Списком №1, що складає більше ніж половину стажу на зазначених роботах, має відповідний страховий стаж, враховуючи зменшення пенсійного віку передбаченого для жінок за кожний 1 рік такої роботи на 1 рік 4 місяці, таким чином позивач має зменшення пенсійного віку на 4 (повних роки стажу передбаченого за Списком №1) х 1 рік 4 місяці (зменшення пенсійного віку) = 5 років 6 місяців.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов до висновку, що позивач має усі необхідні вимоги передбачені приписами п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для призначення їй пенсії за вислугу років з моменту її звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту свого порушеного права шляхом зобов`язання відповідача призначити пенсію та зарахувати спірні періоди, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 8 лютого 2022 року у справі № 160/6762/21 дійшов висновку, згідно якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

В постанові від 22.09.2022 року у справі № 380/12913/21 Верховний Суд сформулював визначення «ефективного правосуддя» та зазначив, що комплексний аналіз приписів КАС України дає суду підстави для висновку, що ефективність судового захисту прав та інтересів особи в адміністративному судочинстві включає ефективність розгляду та вирішення справи, ефективність способу захисту, ефективність судового рішення та ефективність його виконання. Всі ці складові можна охопити єдиним терміном «ефективне правосуддя», що виступає еталоном для оцінки судової гілки влади та є запорукою довіри до неї з боку громадян, а також інших суб`єктів. Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зазначені висновки також відповідають позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 18 жовтня 2018 року у справах №822/584/18, №806/1316/18, від 23 листопада 2018 року у справі №826/8844/16 та від 20 грудня 2018 року у справі №524/3878/16-а.

Водночас у постанові від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18 Верховний Суд сформулював висновок, згідно якого у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, а також те, що під час розгляду адміністративного спору судом встановлено дотримання позивачем необхідних умов для призначення пенсії за віком, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.01.2023 №94 про відмову позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача від 23.01.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою КМУ від 11.03.1994 №162, що дає право на пенсію на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку згідно з вимогами ч.2 ст.114 Закону України №1058-ІV, зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 період роботи: з 21.06.1994 по 02.10.1995 на посадах гірничого майстра на ділянці вентиляції та техніці безпеки з повним робочим днем у шахті та начальника дільниці вентиляції та техніці безпеки на ЗГП «Мегафахт»; зарахувати до страхового стажу: період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 07.11.1996 по 26.03.1999 та період роботи: з 29.03.1999 по 29.08.1999 на посаді бухгалтера 1-ї категорії на ДП «Селидіввуглезбутпостач» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити позивачу пенсію на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23 січня 2023 року з урахуванням висновків суду по цій справі.

Стосовно позовних вимог позивача щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до її пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, що дає право на пенсію на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку згідно з вимогами частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, період роботи з 21.06.1994 по 02.10.1995 на підприємстві ЗГП «Мегавахт»; зарахувати до страхового стажу період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 07.11.1996 по 26.03.1999 та період роботи на підприємстві ДП «Селидіввуглеснабзбут» з 29.03.1999 по 29.08.1999, суд зазначає наступне.

Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005р. №22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Згідно з пояснювальною запискою Фонду до проекту Постанови № 25-1 Указом Президента України від 04.09.2019 року №647/2019 «Про деякі заходи із забезпечення надання якісних публічних послуг» для забезпечення належної реалізації прав осіб y сфері надання адміністративних послуг передбачено забезпечення Кабінетом Міністрів України, зокрема, спрощення процедури надання та отримання послуг. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року № 681 «Про оптимізацію надання адміністративних послуг у сфері пенсійного забезпечення» визначено перелік державних реєстрів, відомості з яких враховуються органами Пенсійного фонду при зверненні осіб за призначенням, перерахунком, поновленням, припиненням, продовженням виплати пенсій, надбавок, допомог, доплат та компенсацій або переведенням з одного виду пенсії на інший.

У зв`язку з цим постала необхідність у приведенні актів Пенсійного фонду України у відповідність до вимог чинного законодавства Єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства, централізована прозора система контролю за процесами призначення та перерахунків пенсій, мінімізація корупційних ризиків, зумовлених особистими контактами з громадянами, попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, оптимізація навантаження на працівників, розширення способів звернень до територіальних органів Пенсійного фонду України стало результатом запровадження принципу екстериторіальності щодо призначення пенсії.

Таким чином, впровадження принципу екстериторіальності передбачає опрацювання заяв про призначення пенсій будь-яким з територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає заявник.

Відповідно до абз.13 п.4.2 Порядку №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з абз.1-3 п.4.3 Порядку №22-1, створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Пунктом 4.7 Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Відповідно до абз.1 п.4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

З аналізу наведених норм слідує, що рішення про призначення пенсії або про відмову у її призначенні приймається пенсійним органом, що призначає пенсію, який визначений за принципом екстериторіальності, а в подальшому, у разі прийняття таким органом рішення про призначення пенсії, це рішення разом з електронною пенсійною справою засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Зважаючи на те, що у даному випадку органом, що призначає пенсію, який визначений за принципом екстериторіальності за заявою позивача було саме Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яке, відповідно, при розгляді документів ОСОБА_1 і здійснювало розрахунок її загального страхового та пільгового стажу, та саме ним було не враховано спірні періоди до загального страхового та пільгового стажу позивача, то саме на нього, як на належного відповідача, і слід покласти обов`язок щодо зарахування до трудового стажу ОСОБА_1 встановлених вище періодів до її загального страхового та пільгового стажу.

Водночас, відповідач-2, за наведених обставин, не є належним у цій справі, тому у задоволенні позовних вимог до нього слід відмовити повністю, бо останній фактично заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст.114 Закону №1058-IV не розглядав та пенсію не призначав.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.8 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією від 21.08.2023, позивач за подання адміністративного позову сплатив 1073,60 грн. судового збору.

Суд повертає позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань саме Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у розмірі 1073,60 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 32, 139, 243 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (адреса: 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5 Держпром, 3 під., 2 поверх, ), до відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) про визнання протиправним рішення від 30.01.2023 №94 та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () від 30.01.2023 №94 про відмову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у призначенні пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) від 23.01.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою КМУ від 11.03.1994 №162, що дає право на пенсію на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку згідно з вимогами ч.2 ст.114 Закону України №1058-ІV, зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи: з 21.06.1994 по 02.10.1995 на посадах гірничого майстра на ділянці вентиляції та техніці безпеки з повним робочим днем у шахті та начальника дільниці вентиляції та техніці безпеки на ЗГП «Мегафахт»; зарахувати до страхового стажу: період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 07.11.1996 по 26.03.1999; та період роботи: з 29.03.1999 по 29.08.1999 на посаді бухгалтера 1-ї категорії на ДП «Селидіввуглезбутпостач».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () призначити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсію на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23 січня 2023 року з урахуванням висновків суду по цій справі.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (адреса: 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5 Держпром, 3 під., 2 поверх, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) суму судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16 листопада 2023 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець