Справа № 400/11733/23
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в залишенні позовної заяви без розгляду

15 листопада 2023 р. № 400/11733/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Ярощука В.Г., розглянувши заяву відповідача про залишення без розгляду позову в адміністративній справі

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:військової частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2023 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) про:

визнання протиправними дії відповідача щодо не проведення нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168), за 24.02.2022, 25.02.2022, 28.02.2022, 05.03.2022, з 07.03.2022 по 31.03.2022, з 01.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 02.08.2022, з 10.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 04.11.2022, з 11.11.2022 по 22.11.2022 та з 25.11.2022 по 30.11.2022 у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу недоплачену частину додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, за 24.02.2022, 25.02.2022, 28.02.2022, 05.03.2022, з 07.03.2022 по 31.03.22, з 01.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 02.08.2022, з 10.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 04.11.2022, з 11.11.2022 по 22.11.2022 та з 25.11.2022 по 30.11.2022, виходячи з її розміру 100000,00 грн, з урахуванням раніше виплаченої суми такої винагороди.

Підставою позову позивач вказує те, що:

у вищенаведені періоди військової служби він виконував бойові завдання в оперативному підпорядкуванні військової частини НОМЕР_2 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів національної оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій, що підтверджується відповідними довідками військової частини НОМЕР_2 , а тому відповідач зобов`язаний був виплатити йому за ці періоди додаткову винагороду, встановлену Постановою № 168, в розмірі 100000,00 грн;

посилання відповідача при обґрунтуванні відсутності права позивача на отримання додаткової винагороди, встановленої Постановою № 168, у розмірі 100000,00 грн на окреме доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 та Методичні рекомендації щодо заходів з організації документального підтвердження (оформлення) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, затверджених начальником Генерального штабу Збройних Сил України 14.05.2022 за № 13459/С, є не правильним і не доречним, оскільки вказані документи носять консультативний характер, та вони суперечать нормативно-правовим актам, які мають вищу юридичну силу.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

16.10.2023 відповідач подав до суду заяву від 13.10.2023 № 350/305/7/2221ПС про залишення адміністративного позову без розгляду в частині позовних вимог щодо ненарахування та невиплати позивачу збільшеної додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн пропорційно на місяць у період з 19.07.2022 по 30.11.2022, умотивувавши її тим, що позивач без поважних причин пропустив місячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач наголосив на тому, що після викладення відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-IX (далі Закон № 2352-ІХ) (набрав чинності 19.07.2022) частин першої та другої статті 233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), введено строки звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати. Строк визначений частиною п`ятою статті 122 КАС України є процесуальним строком і повинен застосовуватись на час вчинення процесуальної дії, в той час як частина друга статті 233 КЗпП України є спеціальною нормою по відношенню до частини п`ятої статті 122 КАС України, оскільки стосується виплати лише тих сум, які належать при звільненні. Відтак перебіг строку звернення до суду у спірних правовідносинах починається з наступного дня після отримання позивачем суми додаткової винагороди за липень, серпень, вересень, жовтень і листопад 2022, яка, на його думку, виплачується не у тому розмірі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та з`ясувавши обставини, покладені в основу заяви, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для залишення позову без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строки звернення до суду у справах щодо недотримання законодавства про оплату праці встановлені статтею 233 КЗпП України.

Враховуючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 13.05.2019 у справі № 524/39/15-а, від 03.08.2023 у справі № 280/6779/22 та рішенні Верховного Суду від 06.04.2023 у справі № 260/3564/22.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом № 2352-ІХ) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом № 2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).»

Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 460/17052/21 та від 25.04.2023 у справі № 380/15245/22.

Поряд з цим, згідно з пунктом 1 глави ХІХ «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначений статтею 233 КЗпП України на строк дії такого карантину.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 460/17052/21 та від 03.08.2023 у справі № 280/6779/22.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 30 червня 2023 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином, право військовослужбовців на звернення до суду щодо виплати їх грошового забезпечення:

враховуючи положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом № 2352-ІХ), до 18.07.2022 не обмежене будь-яким строком;

відповідно до частини першою статті 233 КЗпП України (в чинній редакції згідно із Законом № 2352-ІХ) з 19.07.2022 обмежене тримісячним строком, водночас вказаний строк не підлягає застосуванню до 30.06.2023, так як він продовжений на строк дії карантину, який відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023.

Оскільки позивач звернувся із адміністративним позовом 19.09.2022 щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, встановленої Постановою № 168, за загальний період 24.02.2022 по 30.11.2022, тобто до відміни вищезазначеного карантину, суд прийшов до висновку, що позивачем дотримано строки звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Відтак суд відхилив твердження відповідача про пропущення позивачем місячного строку звернення до суду як таке, що не ґрунтується на нормах законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини. Тому в задоволенні заяви відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду необхідно відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 240, 243, 248, 256, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 про залишення адміністративного позову без розгляду в частині позовних вимог щодо ненарахування на невиплати військовою частиною НОМЕР_1 збільшеної додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн пропорційно на місяць у період з 19.07.2022 по 30.11.2022.

2. Направити учасникам справи копію цієї ухвали.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

4. Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В.Г.Ярощук