Справа № 286/3789/23
Суддя: Гришковець А. Л.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 286/3789/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Житомирській області про скасування постанови серії БАБ №172998 від 10.09.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Житомирській області та просить постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопо¬рушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №172998 від 10.09.2023, якою його - ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП і піддано штрафу в розмірі 20400 визнати протиправною та скасувати, мотивуючи тим, що він - ОСОБА_1 10.09.2023 біля 14 год. 44 хв. їхав на власному легковому автомобілі по автошляху Овруч Виступовичі, де був зупинений працівниками поліції Коростенського РУП в Житомирській області за те, що керував транспортним засобом «ВАЗ 21113», д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 24.06.2020 був позбавлений права керування транспортними засобами на 10 років, чим порушив п 2.10 ПДР України та ч.10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух», та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 126 КУпАП. Поліцейський наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 гривень.

Він, в дійсності керував транспортним засобом 10.09.2023 на автошляху Овруч Виступовичі і був зупинений працівниками поліції. Порушень ПДР України він не допускав, показав посвідчення водія в мобільному додатку телефону в системі ДІЯ, яке дійсне до 18.12.2043, категорія А,В,С, номер документа НОМЕР_2 . Також проходив службу по мобілізації з 28.02.2022 на посаді водія в/ч НОМЕР_3 .

Причину зупинки ТЗ поліцейський йому пояснити не міг і не надав доказів у відповідності до чинного законодавства України.

В ч.3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» законодавець закріпив, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Підставою вимоги у водія, пред`явити документи передбачені п.2.1. ПДР України вказано саме порушення ним ПДР. Тобто, вказана підстава, що передбачена п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІІ, згідно якого поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та /або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав ). Відповідно інших підстав для перевірки документів на право керування ТЗ у посадової особи відповідача в спірних правовідносин не було. Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15 березня 2019 року по справі №686/11314/17, поліцейські не можуть вимагати у водія будь-яких документів, якщо у них немає доказів правопорушення.

Представником відповідача Головного управління Національної поліції в Житомирській області подано відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість. При цьому, зазначила, що зі змісту постанови вбачається, що 10.09.2023 о 14 год. 44 хв на автодорозі Овруч - Виступовичі водій керував транспортним засобом «ВАЗ 21113», д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому рішенням Овруцького районного суду за № 45396 24.06.2020 був позбавлений права керування транспортним засобом на 10 років, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України та ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

У зв`язку з порушенням вказаних норм інспектором СРПП ВП № Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області капітаном поліції Марочко Оленою Миколаївною було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 20400 грн. 00 коп..

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумі доходів громадян.

Відповідно до п. п. 2.1 «А» ПДР України - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» - забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобами.

Відповідно до статті 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тому доказом встановлення вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху являється винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення.

Аналіз матеріалів справи свідчить про дотримання працівниками поліції порядку прийняття постанови з роз`ясненням суті скоєного адміністративного правопорушення, наданням (роз`ясненням) позивачу його прав, можливості подання заперечень (клопотань), залучення спеціаліста в галузі права (адвоката) в голос.

Позивач заперечує скоєння правопорушення, в якому його звинувачують. Крім того, позивач зазначив про ненадання відповідачем будь-яких доказів вчинення ним адміністративного правопорушення. Дане твердження спростовується матеріалами справи, а відтак були усі законні підстави для складання оскаржуваної постанови та притягнення його до адміністративної відповідальності.

За встановлених обставин доводи позивача стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення ним правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП є безпідставними та необґрунтованими, а крім того жодними доказами не підтвердженими.

Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Дослідивши в судовому засіданні письмові докази та врахувавши доводи сторін, наведені в письмових заявах по суті справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 172998 від 10.09.2022, вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності ч. 4 ст. 126 КУпАП і піддано штрафу в розмірі 20400 грн., що передбачено санкцією ч.4 ст. 126 КупАП, за те, що він 10.09.2023 о 14 год. 44 хв на автодорозі Овруч - Виступовичі керував транспортним засобом «ВАЗ 21113», д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому рішенням Овруцького районного суду за № 45396 24.06.2020 був позбавлений права керування транспортним засобом на 10 років, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України та ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

Об`єктивною стороною правопорушення, за яке було притягнуто до відповідальності позивача, є керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч.4 ст. 126 КУпАП).

За приписами ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію» з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Таким чином, уповноваженим працівникам підрозділів патрульної служби Національної поліції надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 126 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч.4 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху України (ПДР) останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 2.1 а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом України про адміністративні правопорушення.

У постанові по справі №357/10134/17 від 23.10.2019 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відсутність в матеріалах справи будь-якого доказу, як-то наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

У постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 Верховний Суд роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотоматеріали. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а зазначив, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

В Додатку 5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (пункт 5 розділу IV), затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, передбачено заповнення п. 7 "до постанови додаються".

Позивач в позовній заяві вказує, що інспектором порушено положення ст. 35 Закону "Про Національну поліцію» та безпідставно зупинено транспортний засіб. Поліцейский не поінформував його про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу та не надав доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби, серед іншого у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

В ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» законодавець закріпив, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Підставою вимоги у водія, тобто позивача, пред`явити документи передбачені п. 2.1 ПДР України вказано саме порушення ним ПДР України. Тобто, вказана підстава, що передбачена п. 2 ч.1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, згідно якого поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав). Відповідно інших підстав для перевірки документів на право керування ТЗ у посадової особи відповідача в спірних правовідносинах не було.

В оскаржуваній постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що наявна в матеріалах справи, міститься інформація, що проводилася відеофіксація на портативний відеореєстратор поліцейського, який додається до постанови. Однак, до постанови, а також і до відзиву будь-яких відеозаписів не надано.

Поряд з тим, до позову долучено посвідчення водія позивача в застосунку Дія, яке як зазначено дійсне до 18.12.2043, на категорії А,В,С, номер документа НОМЕР_2 . Дані оновлено 24.08.2023.

Копія військового квитка серії НОМЕР_4 від 10.03.2022 підтверджено, що позивача 28.02.2022 зараховано до списків військової частини НОМЕР_3 на посаду водія.

Відповідно в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення Правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, чи була якась інша підстава визначена ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції не грунтуються на законі, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.

Таку позицію сформував Верховний Суд у своїй постанові від 15.03.2019 по справі №686/11314/17.

Відтак, постанова по справі про адміністративне правопорушення, на яку як на доказ посилається представник відповідача у відзиві, не може бути сама по собі доказом встановлення вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху.

Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання наявні підстави для задоволення позову.

Однак, поряд з тим суд звертає увагу, що згідно ч.ч. 9,10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Викладене свідчить, що особі забороняється керувати транспортним засобом за відсутності в останнього посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, у тому числі й у випадку позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 317-1 КУпАП виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.

Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції.

У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським.

Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.5 розділу основні завдання Порталу Дія Положення про Єдиний державний вебпортал електронних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 року № 1137 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 серпня 2022 р. № 937) Портал Дія виконує серед інших і таке основне завдання, як формування засобами Порталу Дія електронних відображень інформації, що міститься в документах, які можуть пред`являтися (надаватися) особою через мобільний додаток Порталу Дія (Дія), та відображення іншої інформації про особу, що може бути отримана з національних електронних інформаційних ресурсів, інших інформаційно-комунікаційних систем, єдиних інформаційних систем та систем електронного документообігу.

Отже, за наявності постанови Овруцького районного суду Житомирської області від 24.06.2022, на яку посилається поліцейська в постанові, і яка набрала законної сили, позивач вважається таким, що позбавлений права керування транспортними засобами. Відповідно відповідальною особою органу Національної поліції мало бути внесено до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомості про позбавлення позивача права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Інформація з вказаної системи відображається згідно вищевказаного Положення і в Порталі Дія. Факт наявності в Порталі Дія посвідчення водія на ім`я позивача, яке оновлено 24.08.2023, і яке ним пред`явлено поліцейським у законний спосіб, свідчить про невиконання постанови суду.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп. в дохід держави, який відповідно до ст.139 КАС України слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Керуючись ст. 293 КУпАП, ст.ст. 6-9, 20, 77, 78, 243-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №172998 від 10.09.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП і піддано штрафу в розмірі 20400 грн., визнати протиправною та скасувати.

Справу закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Житомирській області (, адреса місцезнаходження юридичної особи: 10008, м. Житомир вул. Старий Бульвар, 5/37) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

На рішення суду до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А. Л. Гришковець