Справа № 160/9411/23
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2023 рокуСправа № 160/9411/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
1. 04.05.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла, сформована 03.05.2023 у системі «Електронний суд» представником позивача адвокатом Дубовенко Вікторією Ігорівною, позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про:
- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 27.02.2022 по 03.04.2023;
- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 27.02.2022 по 03.04.2023;
- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік та 2023 рік, виходячи з його грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168;
- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік та 2023 рік, виходячи з його грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168;
- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення військовослужбовця за період з 27.02.2022 по 03.04.2023 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022, 01.01.2023;
- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 27.02.2022 по 03.04.2023 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022, 01.01.2023, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.
2. Ухвалою суду від 08.05.2023 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, витребувано докази у відповідача, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору.
3. Ухвалою суду від 21.06.2023 заяву про уточнення позовних вимог повернуто без розгляду.
4. 18.09.2023 відповідач надав відзив, витребувані докази надав частково.
5. Позивач проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 з 27.02.2022 по 03.04.2023.
6. Станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу відповідач не провів з позивачем повного розрахунку.
7. Відповідачем не здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, не проведено нарахування та виплату грошового забезпечення з 27.05.2022 по 13.03.2023 з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи за відповідним законом України про державний бюджет України станом на 01.01.2022, 01.01.2023. Грошове забезпечення розраховано на підставі показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018, а не на 01 січня кожного нового поточного календарного року.
8. Відповідач здійснив виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023 роки без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди.
9. Бездіяльність відповідача щодо не проведення вищевказаних виплат позивач вважає протиправною, такою, що порушує законні його права та інтереси.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
10. Відповідач проти позову заперечив повністю, зазначивши, що виплата грошового забезпечення здійснена правомірно з урахуванням розміру прожиткового мінімуму громадян встановленого законом станом на 01.01.2018.
11. У зв`язку із належним нарахуванням та виплатою складових грошового забезпечення, відповідач просив у задоволенні позову відмовити.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ОЦІНКА СУДУ
12. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно запису у військовому квитку серії НОМЕР_2 , 27.02.2022 Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 призваний за мобілізацією.
13. Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.04.2023 № 93 старшого солдата ОСОБА_1 , старшого механіка-водія 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 7 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 03.04.2023 № 33-Р, звільнено з військової служби у запас (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи), визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби) Закону України за підпунктом «г» пункту другого частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вирішено вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до Петриківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у Дніпропетровській області, з 03.04.2023 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.
щодо нарахування та виплати сум індексації грошового забезпечення
14. Позивач просить визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 27.02.2022 по 03.04.2023 та зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити суми такої індексації.
15. Вирішуючи спір у цій частині суд зазначає, що згідно з наданими відповідачем картками особового рахунку у складі грошового забезпечення позивача враховано нарахування сум індексації грошового забезпечення: у 2022 році: у березні 72,04 грн, квітні 672,35 грн, травні 672,35 грн, червні 913,01 грн, липні 1017,21 грн, серпні 962,84 грн, вересні 1281,80 грн, жовтні 1281,80 грн, листопаді 1281,80 грн, грудні 1329,81 грн, січні 2023 року 1740 грн.
16. Оскільки відповідно до пункту 8 розділу І «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженим наказом МО України від 07.06.2018 № 260, щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення виплачується в поточному місяці за минулий, вищевказані суми індексації грошового забезпечення є нарахованими та виплаченими у складі грошового забезпечення за 2022 рік.
17. За 2023 рік суми індексації грошового забезпечення позивачу не були нараховані та не були виплачені, що відповідає абзацу 18 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 № 2710-ІХ, відповідно до якого зупинено на 2023 рік дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ.
18. Судом не встановлено порушення порядку обчислення та нарахування сум індексації грошового забезпечення, оскільки індексації підлягають грошові доходи у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення, отже, збільшення розміру грошового забезпечення, у тому числі у зв`язку з його перерахунком за 2022 рік не вплине на суми індексації, обчислені відповідно до Закону № 1282-ХІІ.
19. З огляду на викладене відсутні підстави для задоволення позову в частині позовних вимог щодо індексації грошового забезпечення.
щодо грошової допомоги на оздоровлення
20. Позивач просить визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік та 2023 рік, виходячи з його грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити таку грошову допомогу на оздоровлення.
21. Доводи позивача про необхідність врахування при обчисленні грошової допомоги на оздоровлення у складі грошового забезпечення додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, суд вважає помилковими.
22. Згідно з наданою відповідачем довідкою допомога на оздоровлення позивачу нарахована у вересні 2022 року, згідно наказу від 03.04.2023 № 93 позивач грошову допомогу за 2023 рік відповідно до Порядку № 260 у розмірі місячного грошового забезпечення не отримав.
23. Частиною першою статті 10-1 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
24. Відповідно до пункту 2 розділу ХХІІІ Порядку № 260 грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини.
25. Позивачем не підтверджено подання рапорту про виплату допомоги на оздоровлення за 2023 рік.
26. Пунктом 6 розділу ХХІІІ Порядку № 260 встановлено, що розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
27. Додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, за своєю природою є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, що виплачується тільки під час дії воєнного стану та за певних умов.
28. Таким чином, оскільки згідно з пунктом 2 розділу І Порядку № 260 додаткова винагорода на період дії воєнного стану належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, та є саме винагородою, не є порушеними права позивача при обчисленні розміру грошової допомоги на оздоровлення та неврахуванні у складі грошового забезпечення додаткової винагороди на період дії воєнного стану, передбаченої Постановою № 168.
щодо розміру грошового забезпечення
29. Позивач просить визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення військовослужбовця за період з 27.02.2022 по 03.04.2023 з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022, 01.01.2023 та зобов`язати відповідача вчинити вказані дії.
30. Судом встановлено, що у спірний період розмір посадового окладу у розмірі 2640 грн та окладу за військовим званням у розмірі 530 грн обчислено виходячи з розміру 1762 грн, як прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018.
31. Щодо розміру прожиткового мінімуму, суд зазначає, що законодавець щорічно встановлював розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб:
- 2018 рік: стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 № 2246-VIII: установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 01.01.2018 у розмірі 1762 гривні для працездатних осіб;
- 2019 рік: пункт 8 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 № 2629-VIII: установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 01.01.2018;
- 2020: статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 № 294-IX установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року у розмірі 2102 гривні;
- 2021: статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 № 1082-IX установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для:
--працездатних осіб: з 1 січня у розмірі 2270 гривень;
--працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня у розмірі 2102 грн.
- 2022 рік: статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 № 1928-IX установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для:
--працездатних осіб: з 1 січня - 2481 грн;
--працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів: з 1 січня - 2102 грн.
- 2023 рік: статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 № 2710-IX установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для:
--працездатних осіб - 2684 гривні;
--працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів - 2102 гривні.
32. Верховний Суд неодноразово давав оцінку застосуванню пункту 4 Постанови № 704 з урахуванням щорічної зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
33. З 01.01.2020 положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, грошового забезпечення.
34. При цьому, пунктом 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VІІІ установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
35. Обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня відповідного календарного року.
36. Пункт 4 Постанови № 704 станом на 01.01.2022 та 01.01.2023 встановлював залежність розміру посадового окладу та окладу за військовим званням саме від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом.
37. Суд також зазначає, що заявлений спір не стосується правовідносин у яких застосовується «прожитковий мінімум для працездатних осіб для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами», оскільки пункт 4 Постанови № 704 пов`язує збільшення розмірів окладів саме зі зростанням «прожиткового мінімуму для працездатних осіб», а позивач як військовослужбовець не займав посаду працівника іншого державного органу. Таким чином, позивач не був працівником державного органу, а проходив військову службу у військовій частині.
38. Враховуючи звернення позивача з цим позовом до ВЧ НОМЕР_1 , суд вважає обґрунтованими доводи позивача та задовольняє позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення військовослужбовця за період проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_1 у 2022 та 2023 роках з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатних особі станом на 01.01.2022, 01.01.2023, та зобов`язує відповідача нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 : у 2022 році: з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 у розмірі 2481 грн; у 2023 році: з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 у розмірі 2684 грн.
V. ВИСНОВКИ СУДУ
39. З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
40. Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд, -
41. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; код НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_5 ; АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
42. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення військовослужбовця за період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 у 2022 та 2023 роках з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатних особі станом на 01.01.2022, 01.01.2023.
43. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 :
- у 2022 році: з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 у розмірі 2481 грн;
- у 2023 році: з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 у розмірі 2684 грн.
44. В іншій частині позовних вимог відмовити.
45. Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.
Суддя І.О. Верба