Справа № 607/10454/23
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 607/10454/23 пров. № А/857/17077/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
за участю секретаря судового засідання Носа С. П. Вовка А. Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 вересня 2023 року у справі № 607/10454/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови,

місце ухвалення судового рішення м. Тернопіль
Розгляд справи здійснено за правиламипозовного провадження в окремих категоріях судових справ
суддя у І інстанціїМарциновська І.В.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до відділення поліції Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.08.2023 замінено неналежного відповідача Тернопільське РУП ГУНП в Тернопільській області на належного відповідача Головне управління Національної поліції в Тернопільській області.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 вересня 2023 року позов задоволено повністю.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 296962 від 17.05.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1190 гривень.

Закрито відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що позивач порушив п. 2.9 (в), 2.1 (ґ) ПДР та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки 17.05.2023 о 12 год. 10 хв. на вул. Мазепи в м. Підгайці Тернопільського району Тернопільської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Daewoo» моделі «Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого державний номерний знак був прикріплений у невстановленому місці, а також під час перевірки документів у водія був відсутній поліс обов`язкового страхування наземних транспортних засобів. Факт вчинення позивачем правопорушення підтверджується відеозаписом, який долучений до відзиву. Також зі змісту відеозапису вбачається, що позивач не заперечував вчинення інкримінованих йому правопорушень, а лише вказував про те, що такі порушення допущені у зв`язку з щойною купівлею автомобіля. При цьому незазначення технічного приладу, за допомогою якого здійснювалась фіксація правопорушення, не може бути самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови. З урахуванням викладеного, апелянт вважає, що вказана постанова відповідає вимогам закону, є обґрунтованою та винесена з урахуванням об`єктивних обставин справи.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Учасники справи були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені у відповідності до вимог ст. 268 КАС України.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання повістки, ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Позивач повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги шляхом надіслання повідомлень на його електронну пошту та на номер телефону, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

В судове засідання сторони не прибули, про причини неприбуття не повідомили. Клопотань про відкладення слухання справи не направляли.

В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав суду належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП, а розгляд справи відносно останнього здійснений з порушенням вимог ст. 245, 268, 278-280 КУпАП.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 17.05.2023 інспектором РПП ДП № 2 (м. Підгайці) ВП № 4 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Воробель М.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 296362.

Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 1190 грн. У постанові зазначено, що 17.05.2023 о 12 год. 10 хв. на вул. Мазепи в м. Підгайці Тернопільського району Тернопільської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Daewoo» моделі «Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого державний номерний знак був прикріплений у невстановленому місці, а також під час перевірки документів у водія був відсутній поліс обов`язкового страхування наземних транспортних засобів. Вказано, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (в), 2.1 (г) Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).

Відповідно до підпункту 2.9 (в) ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до п.2.1 (г) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог, встановлених Законами України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух» та «Про перевезення небезпечних вантажів».

Відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП настає за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє колегії суддів прийти до правового висновку, що достатньою та необхідною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 73, 74 КАС України.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши наявний у матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, колегія суддів зазначає, що на даному відеозаписі відсутній факт фіксації транспортного засобу у русі, зокрема, такий не підтверджує те, що 17.05.2023 о 12 год. 10 хв. на вул. Мазепи в м. Підгайці Тернопільського району Тернопільської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Daewoo» моделі «Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 . Так, вказаний відеозапис з нагрудної камери працівника поліції розпочинається під час перебування останнього та позивача поблизу автомобіля, який не рухається та є припаркованим поруч з дорогою. Водночас, на вказаному відеозаписі була зафіксована процедура притягнення позивача до адміністративної відповідальності, при чому не в повному обсязі, що в свою чергу не є належним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

При цьому встановлення факту керування транспортним засобом є визначальним для встановлення об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, яка полягає, зокрема, у керуванні або експлуатації транспортного засобу з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці.

Також, як вірно враховано судом першої інстанції, під час розгляду справи працівник поліції не з`ясував усіх обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме не прийняв до уваги та не надав належну оцінку поясненням позивача, який повідомив, що повертався з сервісного центру, де щойно здійснив реєстрацію транспортного засобу, а також те, що під час заміни державного номерного знаку було пошкоджено кріплення на передній частині бамперу, що власне і зумовило розміщення державного номерного знаку у невстановленому місці. При цьому ОСОБА_1 на місці події щиро каявся у вчиненому та просив за можливості працівників поліції допомогти усунути наявні у нього порушення.

Наведені обставини давали відповідачу підстави для висновку про відсутність умислу в діях позивача щодо порушення встановленого порядку розміщення державних номерних знаків, який полягає у керуванні транспортним засобом з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, при тому, що суб`єктивною стороною вказаного правопорушення є вина у формі прямого умислу, тобто правопорушення могло бути вчинене лише з прямим умислом. При цьому, недоведеність суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення тягне за собою недоведеність складу такого правопорушення у цілому.

Будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП відповідачем не надано.

Щодо вчинення позивачем правопорушення, яке полягає у тому, що під час перевірки документів у водія був відсутній поліс обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, чим порушено вимоги п. 2.1 (г) Правил дорожнього руху, то судом першої інстанції вірно враховано наступне.

Так, п. 2.1 (г) ПДР передбачає обов`язок водіїв мати при собі на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог, встановлених Законами України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух» та «Про перевезення небезпечних вантажів». Про обов`язок водія мати при собі поліс обов`язкового страхування наземних транспортних засобів вимоги п. 2.1 (г) Правил дорожнього руху не містять. Такі положення закріплені у 2.1 (ґ) ПДР, про що відповідач вказав у своєму відзиві. Однак в оскаржуваній постанові порушення даного пункту правил ОСОБА_1 не інкримінується.

Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що працівниками поліції невірно зазначено положення нормативного правового акту, який визначає обов`язок водія мати при собі поліс обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, та як наслідок здійснено невірну кваліфікацію інкримінованого правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що відповідачем не доведено правомірність винесеної відносно позивача постанови та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, ч.1 ст.126 КУпАП, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не бачив необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Досліджуючи питання, яке стосуються розподілу судових витрат понесених у даній справі, колегією суддів установлено, що позивачем не понесено витрат по сплаті судового збору у суді апеляційної інстанції, а відтак підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 вересня 2023 року у справі № 607/10454/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 16 листопада 2023 року