Справа № 560/13226/23
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

15 листопада 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у зарахуванні страхового стажу та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 18.04.2023 року № 00, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки УKP № 0102106 від 25.07.1983, в тому числі періоди роботи з 01.01.1980 по 31.04.1980, з 04.06.1990 по 31.12.1990, з 17.05.1991 по 01.01.1992 та з 10.11.1992 по 14.12.2004.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що звернувся до пенсійного органу із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області рішенням від 18.04.2023 відмовило у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи, зокрема не зарахувало до стажу періоди роботи зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 від 25.07.1983, у якій не повністю вказана дата народження на титульній сторінці трудової книжки, з 01.01.1980 по 31.04.1980, оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум трудової участі та кількість відпрацьованих трудоднів в колгоспі, період роботи з 04.06.1990 по 31.12.1990, з 17.05.1991 по 01.01.1992, оскільки відсутня печатка підприємства у записі про звільнення з роботи, період роботи з 10.11.1992 по 14.12.2004, оскільки відсутня назва підприємства, а з 2000 року по 14.12.2004 рік - відомості у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вважає рішення відповідача-2 протиправним, оскільки записи у трудовій книжці НОМЕР_1 виконані без перекреслень, дати наказів не містять виправлень, а записи зроблені у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ. Просить позов задовольнити.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі та призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

У поданому до суду відзиві Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зазначило, що рішенням від 18.04.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи 29 років, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV. Страховий стаж згідно поданих документів позивача складає 04 роки 00 місяців 14 днів.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву, у якому пенсійний орган вказує, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви не зараховані періоди роботи які зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 від 25.07.1983, з 01.01.1980 по 31.04.1980, з 04.06.1990 по 31.12.1990, з 17.05.1991 по 01.01.1992, з 10.11.1992 по 14.12.2004. Довідка на підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за спірні періоди не надавалась. Тому у відповідача-2 відсутні підстави для зарахування вищевказаних періодів роботи до страхового стажу позивача. Враховуючи, що на дату досягнення віку 60 років, позивач мав лише 04 роки 00 місяців 14 днів підтвердженого необхідними документами страхового стажу, то управління не мало підстав для призначення пенсії за віком. У задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою від 13.11.2023 Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

10.04.2023 позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком згідно до Закону № 1058-IV.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 25.07.1983 позивач:

01.01.1980 прийнятий в члени колгоспу,

31.04.1980 звільнений з членів колгоспу,

11.05.1980 по 17.05.1983 служив у радянській армії,

08.09.1983 прийнятий на посаду водія,

20.04.1988 звільнений із посади,

27.04.1988 прийнятий на посаду вантажника,

11.11.1988 звільнений із займаної посади,

11.11.1988 прийнятий на роботу на посаду муляра 3 розряду,

10.05.1989 звільнений із займаної посади,

11.05.1989 прийнятий по переводу на посаду муляра 3 розряду,

01.12.1989 переведений на посаду муляра 4 розряду,

15.05.1990 звільнений із займаної посади,

04.06.1990 прийнятий на посаду будівельника,

01.08.1990 переведений на посаду робочого по виготовленню каменю,

31.12.1990 звільнений із займаної посади,

31.12.1990 прийнятий на посаду робочого по виготовленню каменю,

15.04.1991 звільнений із займаної посади,

15.04.1991 прийнятий на посаду робочого по виготовленню каменю,

16.05.1991 звільнений із займаної посади,

17.05.1991 прийнятий на посаду муляра 4 розряду,

01.01.1992 звільнений із займаної посади,

31.12.1991 прийнятий на посаду муляра 3 розряду,

17.10.1992 звільнений із займаної посади,

10.11.1992 прийнятий на посаду начальника,

14.12.2004 звільнений із займаної посади.

Рішенням від 18.04.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи 29 років, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV. Не зараховані до стажу періоди роботи зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 від 25.07.1983, у якій не повністю вказана дату народження, з 01.01.1980 по 31.04.1980, у зв`язку із відсутністю інформації про встановлений мінімум трудової участі та кількість відпрацьованих трудоднів в колгоспі, період роботи з 04.06.1990 по 31.12.1990, з 17.05.1991 по 01.01.1992, оскільки у зв`язку із відсутністю печатки підприємства, період роботи з 10.11.1992 по 14.12.2004, оскільки відсутня назва підприємства та з 2000 року по 14.12.2004 рік відсутні дані у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж становить 04 роки 00 місяців 14 днів.

Вважаючи відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі по тексту Закон №1058- ІV).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Частиною 1 статті 24 Закон № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника з огляду на положення статті 48 Кодексу законів про працю України, статті 62 Закону №1788-ХІІ та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі по тексту Порядок №637), є трудова книжка.

Положеннями пункту 3 Порядку № 637, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Вимоги щодо порядку ведення трудових книжок визначені Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29 липня 1993 року (далі по тексту Інструкція №58), та до таких вимог серед іншого цією Інструкцією віднесено необхідність внесення до трудової книжки: відомостей про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення тощо (пункт 2.2.).

Постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 затверджені Основні положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників (далі - Основні положення), згідно з пунктом 1 яких трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність члена колгоспу.

Відповідно до пункту 5 Основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників до трудової книжки колгоспника заносились, зокрема, дата народження колгоспника

Тому, не повністю вказана дата народження позивача на титульній сторінці трудової книжки НОМЕР_1 від 25.07.1983 не може слугувати підставою для відмови у зарахуванні позивачу до страхового стажу періоди роботи відповідно до вказаної трудової книжки, оскільки пунктом 3 Порядку №637 передбачена можливість підтвердження трудового стажу документами, які містять відомості про періоди роботи, у разі відсутності в трудовій книжці необхідних записів або існування неправильних чи неточних записів про періодів роботи, а не в написанні дати народження.

Вирішуючи позовні вимоги щодо зарахування періодів роботи позивача з 01.01.1980 по 31.04.1980, з 04.06.1990 по 31.12.1990, з 17.05.1991 по 01.01.1992, з 10.11.1992 по 14.12.2004 суд враховує таке.

Відповідно до пункту 5 Основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників до трудової книжки колгоспника заносились, зокрема, відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум трудової участі у громадському господарстві, його виконання.

Пунктом 13 Основних положень передбачено, що відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.

Тобто, наявність інших довідок на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з врахуванням набутого нею трудового стажу, оскільки основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

В матеріалах справи відсутні відомості про виконання позивачем як членом колгоспу встановленого мінімуму трудової участі та кількість відпрацьованих трудоднів у колгоспі.

Однак, трудова книжка НОМЕР_1 від 25.07.1983, як основний документ, що підтверджує стаж, містить запис про роботу позивача в колгоспі з 01.01.1980 по 31.04.1980 та підписи посадової особи колгоспу, печатки.

Неналежне заповнення роботодавцем трудової книжки не може бути підставою для позбавлення позивача права зарахування до страхового стажу періодів роботи, зазначених у цій трудовій книжці.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи.

Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Тому вказані відповідачем підстави не можуть бути визначальними обставинами для не зарахування до стажу позивача періоду роботи з 01.01.1980 по 31.04.1980.

Враховуючи, що працівник не відповідає за правильність ведення трудової книжки, то до зарахування також підлягає період роботи з 10.11.1992 по 31.12.1999, оскільки обов`язок зазначення назви підприємства при прийнятті на роботу покладений на роботодавця.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (пункт 1 Порядку № 637).

До позовної заяви позивач не надав підтверджуючі документи, які місять інформацію щодо періодів роботи з 04.06.1990 по 31.12.1990 та з 17.05.1991 по 01.01.1992, а тому відповідач правомірно відмовив у зарахуванні вказаних періодів.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у статті 20 Закону № 1058-IV, відповідно до якої страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Згідно зі статтею 106 Закону № 1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати.

Таким чином, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може бути підставою для неврахування при призначенні застрахованій особі пенсії, заробітної плати з якої не нараховані страхові внески

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судому в постанові від 02.08.2022 у справі №560/4616/20.

При цьому, Верховний Суд не досліджував питання чи нараховувались позивачу, але не сплачувались страхувальником страхові внески. Сплата страхувальником страхових внесків є кінцевим етапом, якому передує нарахування страхового внеску.

Отже, обов`язок щодо сплати страхового внеску так і обов`язок по його нарахуванню покладений саме на страхувальника (роботодавця), тому і відповідальність за ненарахування страхового внеску покладено також на страхувальника.

Як наслідок, період роботи позивача з 2000 року по 14.12.2004 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Щодо позовної вимоги про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 18.04.2023 суд враховує, що вказаним рішення відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного стажу. Враховуючи, що страховий стаж позивача становить менше 29 років (з урахуванням періодів роботи зарахованих відповідачем-2 в оскаржуваному рішенні та зарахованих судом в процесі розгляду), підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позов слід задовольнити частково.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.1980 по 31.04.1980 та з 10.11.1992 по 14.12.2004.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 536,80 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, 158Б,м. Запоріжжя,Запорізька обл., Запорізький р-н,69005 , код ЄДРПОУ - 20490012)

Головуючий суддя О.К. Ковальчук