Справа № 140/24538/23
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року ЛуцькСправа № 140/24538/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач2) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача2 від 10.08.2023 №49 щодо відмови у переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII;

зобов`язання відповідача1 здійснити перерахунок та виплату пенсії по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII з дати звернення (08.08.2023) з визначенням розміру пенсії відповідно до наданих із заявою довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №10 та №11 від 08.08.2023, виданих Люблинецькою селищною радою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Воли нській області як отримувач пенсії за віком відповідно до України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-IV) з 01.03.2022.

Позивач зазначає, що 08.08.2023 вона звернулась до територіального управління ПФУ за місцем проживання із заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII), який набув чинності 1 травня 2016 року. Так, згідно з пунктом 4.2 Порядку подання та офор млення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про за гальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за принципом екстериторіальності її доку менти для призначення пенсії були направлені на розгляд до ГУ ПФУ у Вінницькій області, яким прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 10.08.2023 №49. Відповідач2, мотивуючи відмову, посилається на те, що чинним законодавством не передбачено проведення перерахунків відповідно до Закону №889-VIII.

З такими діями відповідача2 ОСОБА_1 не по годжується, вважає їх неправомірними та такими, що не відповідають діючому законодавству, по рушують її конституційне право на пенсійне забезпечення, оскільки за наявності у особи права на пенсію за різними законами або на різні види пенсії в межах одного закону, законодавець не забороняє пенсіонеру після призначення пенсії, перейти з одного виду пенсії на інший, або звернутись до органу пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за іншим законом.

Окрім того, позивач зазначає, що звернувшись із заявою до відповідача1, подала дві довідки про складові заробітної плати державного службовця по формі, затвердженій Постановою правління Пенсійного фонду України 17.01.2017 №1-3 для призначення пенсії по віку згідно Закону №889-VІІІ, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, видані за останнім місцем роботи Люблинецькою селищною радою від 08.08.2023 №10 та №11. Дані довідки управлінням не оскаржувались, а тому ОСОБА_1 вважає, що мають бути враховані при проведенні перерахунку пенсії.

З врахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позов представник відповідача2 позовних вимог ОСОБА_1 не визнав, вважає позов необґрунтованим і безпідставним та просить відмовити в його задоволенні. Свою позицію обґрунтовує тим, що при переході з пенсії за віком згідно Закону №1058-IV на пенсію за віком згідно Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» 07.06.2001 №2493-ІII (далі Закон №2493-ІII) розмір пенсії становитиме 2880,53 грн х 90% х 1,197+300 (компенс. виплата 70-ти річним) = 3403,20 грн. Загальний розмір пенсії за віком відповідно до Закону №2493-ІII складає 3403,20 грн. Розмір пенсії за віком згідно Закону №1058-IV складає 3938,14 грн. Враховуючи зазначене, позивачці було відмовлено в перерахунку пенсії переході на пенсію за віком відповідно до Закону №2493-ІII у зв`язку з його недоцільністю, оскільки розмір пенсії після проведення перерахунку зменшується.

Також зауважує, що робота в органах місцевого самоврядування не є стажем роботи на посадах державного службовця в розумінні Закону №889-VІІІ, що надає право на призначення пенсії державного службовця. Законом №889-VІІІ поширене право на призначення пенсії державного службовця виключно на осіб, які працювали на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Наразі посадові особи місцевого самоврядування не є державними службовцями, проте періоди роботи на посадах службовців в органах місцевого самоврядування можуть бути зараховані до стажу державної служби по 04.07.2001 (по дату набрання чинності Законом №2493-ІІІ).

На думку представника відповідача2, періоди роботи з 04.07.2001 не зараховуються до стажу державного службовця.

Зазначає, що станом на 01.05.2016, на день набрання чинності Законом №889-VІІІ, позивачка не обіймала посади державної служби та не має стажу роботи на посадах державної служби 20 років, отже норми а ні п.10, а ні п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ, не дотримуються. Тому, у ОСОБА_1 відсутнє право на перерахунок пенсії - перехід на пенсію за іншим Законом відповідно до Закону №889-VІІІ.

Крім того зазначає, що до заяви позивачкою було долучено довідки №10, 11 від 08.08.2023 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця. Оскільки у позивачки відсутній стаж роботи державним службовцем, довідки №10, 11 від 08.08.2023 не можуть бути предметом розгляду у даній справі. Вказана вимога є передчасною, оскільки предметом розгляду Головного управління було саме право ОСОБА_1 на перехід на пенсію відповідно до Закону №889-VІІІ, а не розмір такої пенсії.

Відповідач1 правом подати відзив на позов не скористався.

Згідно із частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відтак справу вирішено на підставі наявних у ній матеріалів.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 2004 року отримувала пенсію по віку відповідно до Закону №2493-ІII, з 01.03.2022 отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

08.08.2023 позивач звернулася із заявою до ГУ ПФУ у Волинській області про перехід на пенсію по Закону №889-VIII, до якої долучила довідки про складові заробітної плати Люблинецької селищної ради від 08.08.2023 №10 та №11.

10.08.2023 ГУ ПФУ у Вінницькій області прийняло рішення №49 про відмову в перерахунку пенсії. У зазначеному рішенні відповідач2 вказав, що відмовлено у переході на пенсію по віку відповідно до Закону №2493-ІII у зв`язку з його недоцільністю, оскільки розмір пенсії після проведення перерахунку зменшується.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо).

Закон №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9, частини першої статті 10 вказаного Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV передбачений порядок переведення з одного виду пенсії, передбаченої цим Законом, на інший. Зокрема, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Отже, статтею 45 №1058-IV врегульовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного за даним Законом, на інший вид пенсії, визначений цим же Законом.

Водночас принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом №889-VIII, який набрав чинності 01 травня 2016 року.

Статтею 90 Закону №889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

При цьому пункти 10 та 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачають, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Отже, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Такі ж висновки щодо застосування норм права неодноразово висловлювалися Верховним Судом, зокрема, у постановах від 03 липня 2018 року у справі №265/3709/17, від 19 березня 2019 року у справі №357/1457/17, від 15 серпня 2019 року у справі №676/6166/17, від 01 квітня 2020 року у справі №607/9429/17.

Спірні правовідносини виникли щодо відмови у переведенні позивача на пенсію відповідно до Закону №889-VIII. При цьому відповідач1 у відзиві зазначив, що час роботи в органах місцевого самоврядування, в тому числі на виборних посадах, зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця, до 04 липня 2001 року, тобто на дату набрання чинності Законом №2493-ІІІ.

З такими доводами суд не погоджується з таких підстав.

Згідно з пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (була чинною до 01 травня 2016 року), до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі Порядок №229), до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

За правилами статті 14 Закону №2493-III до п`ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування, належать, зокрема, посади заступників голів та секретарів рад, секретарів виконавчих комітетів рад.

Відповідно до відомостей трудової книжки позивача від 28.07.1970 ОСОБА_1 працювала на різних посадах в Люблинецькій сільській (селищній) раді, зокрема:

з 21.05.1980 по 01.07.1987 секретарем виконкому;

з 02.03.1993 по 19.05.1993 секретарем ради;

з 20.05.1993 по 22.04.1998 заступником голови ради;

з 23.04.1998 по 19.06.2006 секретарем ради.

Отже, вищенаведені періоди роботи ОСОБА_1 підлягають зарахуванню до стажу державної служби в силу вимог Порядків обчислення стажу державної служби.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що на момент звернення із заявою про перехід на інший вид пенсії позивач досягла пенсійного віку (60 років) та її загальний страховий стаж становить 33 роки 11 місяців 11 днів (при необхідних 30 років), що підтверджується спірним рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Відтак, за умови зарахування періоду роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування до стажу державної служби, такий стаж становитиме не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, у зв`язку із чим відмова відповідача2 у призначенні пенсії (переведенні з одного виду пенсії на інший) державного службовця є протиправною.

За вказаних підстав суд дійшов висновку, що спірне рішення відповідача2 є необґрунтованим та безпідставним, з огляду на що підлягає скасуванню як протиправне.

При вирішенні спору суд враховує, що заява позивача стосувалась переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII, проте в спірному рішенні відповідач2 вказав про відсутність підстав для переходу на пенсію по Закону №2493-ІІІ, хоча така вимога позивачем не ставилась. Водночас свою позицію щодо спірних правовідносин відповідач2 навів у відзиві на позовну заяву і таким доводам судом надано відповідну оцінку при розгляді справи.

Щодо заявленої вимоги позивача про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити переведення на пенсію державного службовця, то суд зазначає, що за загальним правилом, встановленим у статті 45 Закону №1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 звернулася з відповідною заявою про переведення на пенсію державного службовця 08.08.2023, тому саме з цієї дати така пенсія підлягає призначенню.

Щодо позовної вимоги про урахування довідок про складові заробітної для призначення пенсії державного службовця, виданих Люблинецькою селищною радою 08.08.2023 №10 та №11, то суд зазначає наступне.

Так, позивач на час звернення за призначенням пенсії не займала посаду державної служби, тому з урахуванням положень ст.37 Закону №3723-ХІІ розмір пенсії позивача підлягає обчисленню із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, пенсія ОСОБА_1 підлягає обчисленню у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідках від 08.08.2023 №10 та №11.

Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27.01.2023 у справі №340/4184/21 та узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постанові від 13.02.2019 у справі №822/524/18.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач ГУ ПФУ у Вінницькій області, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що 10.08.2023 №49 про відмову в переході на пенсію державного службовця відповідно до положень Закону №889-VIII прийняте відповідно до норм законодавства, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для їх вчинення.

Беручи до уваги повноваження суду, визначені у статті 245 КАС України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення відповідача1 від 1-.08.2023 №49, зобов`язання відповідача2 перевести позивача з 08.08.2023 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, здійснивши перерахунок і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) на підставі довідок від 08.08.2023 №10 та №11про складові заробітної для призначення пенсії державного службовця, виданих Люблинецькою селищною радою.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача2 судовий збір в розмірі 1073,60 грн, сплачений згідно з квитанцією.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 10.08.2023 №49 про відмову у перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 з 08.08.2023 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, здійснивши перерахунок і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) на підставі довідок №10 та №11 від 08.08.2023 про складові заробітної для призначення пенсії державного службовця, виданих Люблинецькою селищною радою.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судові витрати у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач1: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., м.Луцьк, вул.Кравчука, 22-В, );

Відповідач2: Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (21100, Вінницька обл., м.Вінниця, вул.Хмельницьке шосе, 7, ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій