Справа № 620/12591/23
Суддя: Ольга ТКАЧЕНКО
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року Чернігів Справа № 620/12591/23

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Ткаченко О.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Чернігівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Чернігівській області, в якому просить:

визнати протиправним відмову Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Чернігівській області здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення з урахуванням премії, встановленої у липні 2023 року в сумі 9877,80 грн., та виплатити різницю недоотриманої грошової допомоги з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Чернігівській області здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення з урахуванням премії, встановленої у липні 2023 року в сумі 9877,80 грн., та виплатити різницю недоотриманої грошової допомоги з урахуванням раніше виплачених сум на підставі частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII та частини 1 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ у розмірі 50 відсотків її місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо виплати одноразової грошової допомоги в меншому розмірі за кожний повний календарний рік служби відповідно до абзацу другого пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Суд ухвалою від 06.09.2023 відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також встановлено відповідачу 15-дений строк з дня вручення вказаної ухвали для надання відзиву на позов.

В межах встановленого судом строку Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Чернігівській області подало відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнало, просило відмовити у їх задоволенні, оскільки його дії є правомірними, тому в нього немає підстав для виплати одноразової грошової допомоги позивачці в іншому розмірі. Позивачка звільнена згідно вимог підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме з підстави - військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років, яка застосовується виключно під час дії воєнного стану, який тривав як на момент звільнення позивачки, так і на сьогодні. Також зазначив, що підстави для звільнення з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації), визначені пунктом «2» частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а позивачка звільнена на підставі вимог підпункту «г» пункту «3» частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», яка застосовується під час дії воєнного стану та яка не передбачена в законі як підстава для здійснення відповідної виплати.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що згідно витягу з наказу начальника Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Чернігівській області від 25.07.2023 №36-ос «Про особовий склад» виключено зі списків особового складу майстер-сержанта ОСОБА_1 , звільненого на підставі підпункту «г» (через такі сімейні обставини військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років) пункт 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в запас з 31.07.2023 (а.с.14).

В наказі вказано про те, що календарна служба для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні на 31.07.2023 складає 20 років (20 років 06 місяців 05 днів).

Крім того, як встановлено в ході судового розгляду в наказі про звільнення позивачки зі служби вказано виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Позивачка вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або ж тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття із незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Як визначено ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до абзацу 1 ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 років і більше виплачується, серед іншого у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років.

Абзацем 2 ч. 2 ст.15 Закону №2011-XII передбачено, що військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або ж інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років та більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Аналогічна правова норма міститься в абзаці 4 пункті 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" (далі - Порядок №393).

Відповідно до абзацу другого пункту 2 статті 15 Закону №2011-XII та абзацу третього пункту 10 Порядку №393 законодавець розмежовує визначення самого права військовослужбовця, крім військовослужбовців строкової військової служби, на таку одноразову грошову допомогу при звільненні та визначення розміру такої допомоги.

Суд зазначає, що у випадку звільнення військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової військової служби, з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, такі військовослужбовці мають право на спірну одноразову грошову допомогу за наявності вислуги 10 років і більше незалежно від способу її обчислення (у календарному обчисленні чи на пільгових умовах). При цьому, розмір такої одноразової грошової допомоги для такої категорії військовослужбовців знаходиться в прямій залежності від кількості повних календарних років їх служби.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо звільнення від військової служби деяких категорій громадян" від 01.04.2022 №2169-IX, який набрав чинності 13.04.2022, пункт 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу» доповнено підпунктом "г".

Згідно з підпунктом "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачка звільнена з військової служби за підпунктом "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу» (через такі сімейні обставини - військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років).

Отже враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позивачка, як військовослужбовець, що звільнена з військової служби (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років), за наявності календарної вислуги 20 років 06 місяців 05 днів, (тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги у даному випадку дотримана), має право на одноразову грошову допомогу, передбачену абзацом другим пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відтак, позовні вимоги щодо нарахування і виплати позивачці одноразової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивачки про перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням премії, встановленої у липні 2023 року в сумі 9877,80 грн., суд зазначає наступне.

Згідно довідки № 14 від 10.08.2023 (а.с.18) про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 на день виключення зі списків особового складу Управління за нормами, чинними на 31.07.2023, її премія складала 220% посадового окладу (3260,00 грн.), тобто 7172,00 грн.

Згідно розрахункового листа за липень 2023 року премія ОСОБА_1 складала 9877,80 грн., тобто 303% посадового окладу (а.с.20).

Як встановлено судом, дана премія встановлена ОСОБА_1 відповідно до її внеску в загальний результат служби за липень 2023 року згідно пункту 1 глави 10 розділу ІІІ Інструкції про грошове забезпечення та компенсаційні виплати військовослужбовцям Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, затвердженої наказом Адміністрації Держспецзв`язку від 13.03.2018 №151, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 05.04.2018 за № 404/31856 (далі Інструкція №151), відповідно до якого преміювання військовослужбовців здійснюється відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Разом з тим, відповідно до пункту 3 глави 1 розділу V Інструкції № 151 сума одноразової грошової допомоги при звільненні визначається виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, встановленого військовослужбовцю на день виключення його зі списків особового складу Держспецзв`язку. з урахуванням вимог пункту 8 глави 10 розділу 111 цієї Інструкції.

Відповідно до пункту 8 глави 10 розділу III Інструкції № 151 під час виплат, розмір яких розраховується, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення військовослужбовця, премія обчислюється у розмірі, який щороку встановлюється наказом Адміністрації Держспецзв`язку в межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення на поточний рік.

Відповідно пункту 6 наказу Адміністрації Держспецзв`язку від 02.01.2023 № 1 «Про основні напрями бюджетної політики Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України на 2023 рік» у 2023 році у Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України необхідно здійснювати видатки на оплату праці особового складу з дотриманням таких вимог:

1) щомісячний розмір преміювання визначати у відсотках до посадового окладу;

2) щомісячний фонд преміювання військовослужбовців формувати, виходячи із таких розмірів:

за посадами осіб офіцерського складу Адміністрації Держспецзв`язку. Головного управління урядового фельд`єгерського зв`язку Держспецзв`язку - 90% посадових окладів;

за посадами осіб офіцерського складу територіальних органів Адміністрації Держспецзв`язку, територіальних підрозділів, підрозділів урядового фельд`єгерського зв`язку Держспецзв`язку. закладів та установ Держспецзв`язку - 80% посадових окладів;

за посадами осіб рядового складу, сержантського і старшинського складу - 220% посадових окладів.

Враховуючи викладене, Управління Держспецзв`язку в Чернігівській області правильно та обґрунтовано визначило розмір одноразової допомоги при звільненні позивачки, виходячи з премії у сумі 7172,00 грн, так як її розмір і порядок визначення у повній мірі відповідає вимогам Інструкції №151 і є обов`язковим для виконання всіма громадянами, посадовими особами та іншими суб`єктами права.

Згідно з ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що у позові слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 72-74, 77, 132, 134,139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Чернігівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Чернігівській області (вул.Шевченка, 28, м.Чернігів, 14013, ).

Повне рішення суду складено 15 листопада 2023 року

Суддя Ольга ТКАЧЕНКО