Справа № 176/2211/23
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 176/2211/23

головуючий суддя І інстанції Павловська І.А.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання: Темченко Є.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13.09.2023 року в адміністративній справі №176/2211/23 за позовом Жовтоводського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Жовтоводський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13.09.2023 року адміністративний позов Жовтоводського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області було задоволено.

Затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Поміщено громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України строком на 6 місяців.

ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нове рішення, яким замінити затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі України на взяття на поруки підприємством, установою чи організацією.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що обгрунтованим є застосуванння відносно нього взяття на поруки об`єднанням співвалсників багатоквартирного будину «Майковського, 119», відповідно до поданого останнім письмового зобов`язання з метою приведення до ладу документів, які надають підстави для легального проживання на території України. Крім того, вказано щодо недосягнення мети поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, тому як Російська Федерація не приймає зі сторони України своїх громадян. Також зазначено, що відповідачем сумлінно виконувались всі обов`язки та вимоги Жовтоводського міського відділу ДМС. До травня 2022 року останній легально проживав на території України, мав офіційне місце роботи та зареєстроване місце проживання.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував відносно задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Відповідач, в судове засідання не з`явився, клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції не подавав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи за відсутності останнього.

Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має паспортний документ громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , виданий 16 червня 2016 року, терміном дії до 16 червня 2021 року.

Листом №55/26-603 від 25.11.2022 року начальник Жовтоводського районного відділення Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області звернувся до завідуючої Жовтоводського РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з повідомленням про те, що Жовтоводським РВ УСБУ у Дніпропетровській області було отримано інформацію стосовно ОСОБА_1 , який з лютого 2022 року незаконно перебуває на території України, з порушенням вимог ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року, у діях якого вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.203 КУпАП.

26 листопада 2022 року головним спеціалістом Жовтоводського відділу ГУДМС в Дніпропетровській області було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МДН 004401 відносно громадянина РФ ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 203 КУпАП за порушення правил перебування в Україні, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні.

На підставі протоколу про адміністративне правопорушення ПР МДН 004401 від 26.11.2022 року, начальником Жовтоводського відділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 26.11.2022 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн., штраф ОСОБА_1 сплачено.

26.11.2022 року Жовтоводським сектором Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 було прийнято рішення №8/1223 про примусове повернення до країни походження або третьої країни у термін до 23.12.2022 року. ОСОБА_1 зобов`язався до 23.12.2022 року залишити територію України, про що свідчить його власноручний підпис у даному рішенні.

Відповідно до Службової записки відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Управління у справах іноземців та осіб без громадянства, згідно проведених перевірок громадянин РФ ОСОБА_1 із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до ГУ ДМС у Дніпропетровській області, не звертався. Інформація щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, набуття статусу біженця стосовно зазначеної особи відсутня.

Згідно зі службовою запискою Відділу з питань тимчасового проживання іноземців та осіб без громадянства Управління у справах іноземців та осіб без громадянства гр. ОСОБА_1 був документований посвідками на тимчасове проживання, останній раз №800208560 від 21.05.2021 року, терміном дії до 19.05.2022 року, на даний час статус «недійсний, вилучений». Станом на 26.12.2022 року ОСОБА_1 із заявою щодо обміну посвідки на тимчасове проживання №800208560 від 21.05.2021 року, не звертався, документи щодо оформлення або обміну посвідки на тимчасове проживання на розгляді у ГУ ДМС у Дніпропетровській області відсутні.

Вказане рішення про про примусове повернення до країни походження було оскаржено відповідачем в судовому порядку.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01.02.2023 року по справі №176/2456/22 , залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.04.2023 року за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в особі Жовтоводського відділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або до третьої країни іноземця або особи без громадянства, у задоволенні позову було відмовлено.

В подальшому, рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області 10 травня 2023 року, у справі № 176/370/23, залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2023 року вирішено примусово видворити за межі України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 .

З огляду на вказані обставини, Жовтоводський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи дозвіл на затримання відповідача, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України та поміщення відповідача до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 не виконав без поважних причин рішення про примусове повернення, прийняте відносно нього Жовтоводським відділом ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, не залишив територію України, чим порушив вимоги чинного законодавства України, дотримання яких є його обов`язком в силу ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України від 22 вересня 2011 року № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 3773-VI, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України (частина друга статті 26 Закону № 3773-VI).

За правилами частини п`ятої цієї статті іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону № 3773-VI, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно з абзацом першим частини четвертої статті 30 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України.

Так, частиною першою цієї статті обумовлено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців (частина одинадцята статті 289 КАС України).

Статтею 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення та друга ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Так, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства підлягають особи у випадку їх ухилення без поважних причин від виїзду в установлений рішенням про примусове повернення строк, або коли існують обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства буде ухилятися від виконання такого рішення ще до спливу цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.11.2022 року Жовтоводським сектором Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області відносно громадянина російської федерації ОСОБА_1 було прийнято рішення №8/1223 про примусове повернення до країни походження або третьої країни у термін до 23.12.2022 року. ОСОБА_1 зобов`язався до 23.12.2022 року залишити територію України, про що свідчить його власноручний підпис у даному рішенні.

Правомірність вказано рішення було підтверджено рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01.02.2023 року по справі №176/2456/22 , залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.04.2023 року

В подальшому, у зв`язку з невиконнаням відповідачем наведеної постанови, рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області 10 травня 2023 року, у справі № 176/370/23, залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2023 року вирішено примусово видворити за межі України громадянина російської федерації ОСОБА_1 .

Так, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що скільки відповідач не виконав в установлений строк без поважних причин рішення позивача про примусове повернення; у відповідача відсутні документи на право перебування на території України; відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, а підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відсутні, то обгрунтованими є висновки суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.

Що стосується доводів відповідача про необхідність застоування щодо нього такого заходу як взяття на поруки об`єднанням співвалсників багатоквартирного будину «Майковського, 119», відповідно до поданого останнім письмового зобов`язання (а.с.35а), то колегія суддів апеляційного інстанції вважає їх безпідставними, оскільки затримання відповідача, незважаючи на серйозність заходу та вказані обставини справи, є цілком виправданим, тому як в даному випадку застосування інших, менш суворих заходів, буде недостатнім для гарантування виконання відповідачем певних обов`язків, пов`язаних із залишенням території України.

Крім того, слід зазначити, що за інформацією Управління з питань паспортизації, реєстрації та еміграції (Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання) ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та з 05.10.2022 року знятий з реєстраційного обліку. На даний час зареєстрованим на території Дніпропетровської області не значиться.

При цьому, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції, що питання обрання одного із заходів передбачених ст. 289 КАС України є преригативою не тільки органу, що ініціює подання відповідного позову, але із урахуванням конкретних обставин справи може бути обрано судом, яким розглядається справа безвідносно до того заходу, про застосування якого просить позивач, з урахуванням приписів вказаної норми.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13.09.2023 року в адміністративній справі №176/2211/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко