Справа № 520/3662/23
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 р. Справа № 520/3662/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2023, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 09.08.23 по справі № 520/3662/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати дії відповідача, які полягають у здійсненні невірного розрахунку позивача суми компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії, яка призначена позивачу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» за період з 01.04.2019;

- зобов`язати відповідача здійснити новий розрахунок та виплатити позивачу суму компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії починаючи з 01.04.2019, за весь період прострочення, розрахувавши її розмір за методикою відповідно статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» та пункту 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

В обґрунтування позову зазначив, що дії відповідача, які полягають у здійсненні неправильного розрахунку позивачу суми компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії, яка призначена позивачу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 01.04.2019, є протиправними.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у здійсненні неправильного розрахунку ОСОБА_1 суми компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії, яка призначена ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» за період з 01.04.2019.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити новий розрахунок та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії починаючи з 01.04.2019, за весь період прострочення, розрахувавши її розмір за методикою відповідно статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» та пункту 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, відповідно до п. 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. З прикладу 1 обчислення суми компенсації, наведеного в додатку до Порядку № 159 вбачається, що у випадках, коли дохід нараховано за декілька місяців, сума компенсації має розраховуватися окремо по кожному місяцю.

На переконання представника відповідача з тексту рішення суду першої інстанції незрозуміло, чи погоджується суд з розрахунком позивача, наведеним в позовній заяві. Однак розрахунок позивача є неправильним, оскільки компенсація помилково нараховується на загальну суму доходу, нарахованого за період з 01.04.2019 по 30.06.2022. При цьому, всупереч п. 4 Порядку № 159, позивач включає до розрахунку індекси споживчих цін у місяці, за які виплачується дохід. Це призводить до того, що, наприклад, сума доходу за січень 2021 року безпідставно множиться на індекси інфляції за період з квітня 2019 року по січень 2021 року (тобто за період, у який цієї суми доходу ще не існувало), та, відповідно до штучного завищення суми компенсації.

Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає, що пунктами 4, 5 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів і приросту індексу споживчих цін/індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Відповідач під час здійснення розрахунку компенсації втрати частини доходу за кожен наступний місяць не враховував суму з наростаючим підсумком.

Отже, позивач наголошує, що сума компенсації втрати частини доходу за період з 01.04.2019 по 31.06.2022 року складає 92692,94 грн., а не 26659,61 грн, як помилково розраховано відповідачем.

Розрахунок та обґрунтування суми компенсації втрати частини доходу у зв`язку з несвоєчасним нарахуванням та виплатою позивачу пенсії у відповідності до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, наведено у позовній заяві.

У свою чергу відповідачем надано уточнюючий розрахунок компенсації втрати частини доходу позивача за період з 01.04.2019 року по червень 2022 року у розмірі 26659,61 грн.

Отже, обома сторонами по справі надані розрахунки компенсації втрати частини доходу позивача.

На переконання позивача судом першої інстанції всебічно і повно з`ясовано всі фактичні обставини справи.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Позивач перебуває на пенсійному обліку у ГУ ПФ України в Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду 26.08.2021 у справі №520/9710/21, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати, нараховувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі, який обчислено з грошового забезпечення визначеного Харківським обласним військовим комісаріатом у довідці від 09.10.2020 №ФХ-119259, здійснити виплату суми перерахунку, починаючи з 01.04.2019 з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу.

Вказане рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Листом ГУ ПФ України в Харківській області від 18.10.2022 №10320/3914/Б-03/8-2000/22 повідомило позивача про те, що на виконання рішення суду у справі №520/9710/21 відповідачем з 01.04.2019 здійснено перерахунок пенсії позивача на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення від 09.10.2020 №ФХ-119259, виданої Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки з нарахуванням компенсації втрати частини доходу.

За період з 01.04.2019 по 30.06.2022 нараховано різницю в пенсії у розмірі 245 326,86 грн. та нараховано компенсацію втрати частини доходу у розмірі 26 659,61 грн., виплату яких буде проведено за наявності виділення коштів на цю мету з Державного бюджету України. Водночас, зазначену суму перерахунку пенсії позивачу ГУ ПФ України своєчасно не виплатило.

На підтвердження вчинення зазначених дій відповідач надав належним чином засвідчені копії перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018, за пенсійною справою №ФХ; розрахунку на доплату пенсії позивача за період з квітня 2019 року по лютого 2022 року, за пенсійною справою №ФХ; уточнюючий розрахунок компенсації втрати частини доходу позивача за період з 01.04.2019 року по червень 2022 року у розмірі 26659,61 грн., за пенсійною справою №.

З отриманої від ГУ ПФ України в Харківській області інформації та документів, позивачу стало відомо, що розрахунок компенсації втрати частини доходу з 01.04.2019 проведено не у відповідності до статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Зазначені дії відповідача спричинили нове порушення прав позивача, оскільки методика розрахунку суми компенсації втрати частини доходу та сума такої компенсації не були предметом розгляду по справі №520/3662/23.

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов`язаний здійснити новий розрахунок та виплатити позивачу суму компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії, яка призначена позивачу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 01.04.2019.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 цього Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Пунктами 2, 3 Порядку №159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно із пунктом 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Дана позиція суду підтверджується Постановою Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.08.2022 у справі №460/4765/20.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач зобов`язаний здійснити новий розрахунок та виплатити позивачу суму компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії, яка призначена позивачу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 01.04.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2023 року по справі № 520/3662/23 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2023 по справі № 520/3662/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва