Справа № 200/4554/23
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року Справа№200/4554/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

19 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування» від 05 травня 2023 року № 929 в частині притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності (пункти 7, 8 наказу) у розмірі 113 429, 50 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги, у розмірі 22 800 грн.

Позовні вимоги вмотивовано протиправністю притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності, вважаючи, що відсутній склад правопорушення та порушено процедуру проведення службового розслідування.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 серпня 2023 року позовну заяву залишено без руху.

Після усунення недоліків ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

25 вересня 2023 року відповідач надав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, визначених у службовому розслідувані.

28 вересня 2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив; 05 жовтня 2023 року заперечення на відзив.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 25 листопада 2020 року № 480 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 з 25 листопада 2020 року.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 21 листопада 2021 року № 409 ОСОБА_1 визнано таким, що з 21 листопада 2021 року приступив до виконання службових обов`язків за посадою командира взводу управління розвідувальної роти Військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 29 січня 2023 року № 29 ОСОБА_1 визнано таким, що з 30 січня 2023 року справи та посаду здав та вибув до нового місця служби до Військової частини НОМЕР_2 .

Таким чином, позивач з 21 листопада 2021 року по 29 січня 2023 року займав посаду командира взводу управління розвідувальної роти.

Проте, у період з 09 липня 2022 року по 06 жовтня 2022 року ОСОБА_1 тимчасово виконував обов`язки командира розвідувальної роти Військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується витягами з наказів командира Військової частини НОМЕР_1 від 08 липня 2022 року № 381, від 07 жовтня 2022 року № 563.

Паралельно наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 24 березня 2022 року № 169 ОСОБА_2 зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 з 24 березня 2022 року.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 10 травня 2022 року № 263 ОСОБА_2 визнано таким, що приступив до виконання службових обов`язків за посадою розвідника 2 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роти Військової частини НОМЕР_1 з 10 травня 2022 року.

16 серпня 2022 року, на підставі рапорта старшого лейтенанта ОСОБА_1 , солдата ОСОБА_2 направлено на лікування, про що свідчить витяг з наказу Військової частини НОМЕР_1 від 16 серпня 2022 року № 459, первинна медична картка від 16 серпня 2022 року.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 16 серпня 2022 року № 459 ОСОБА_2 визнано таким, що вибув зі складу сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (до іншої військової частини), з 16 серпня 2022 року та знято з продовольчого забезпечення з 17 серпня 2022 року.

Вказаний наказ прийнято на підставі рапорту ОСОБА_1 від 16 серпня 2022 року.

З 06 вересня 2022 року солдат ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні, 16 вересня 2022 року виписаний у військову частину, що підтверджується листом Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону від 24 березня 2023 року № 0989/1060/402.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 17 вересня 2022 року № 523 ОСОБА_2 як військовослужбовця, який перебуває на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням, увільнено від займаної посади та зараховано до розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 з утримуванням на всіх видах забезпечення та у списках особового складу Військової частини НОМЕР_1 з 17 вересня 2022 року до його повернення.

Наказ прийнято на підставі підпункту 15 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 01 квітня 2023 року № 91 ОСОБА_2 , колишнього розвідника 2 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роти Військової частини НОМЕР_1 , який перебуває у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 , визнано таким, що вчинив дезертирство під час воєнного стану, та знято з усіх видів забезпечення та припинено виплати з 31 березня 2023 року.

У період з жовтня 2022 року по січень 2023 року військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 встановлювалися та виплачувалися премії, одноразові види грошового забезпечення та додаткові винагороди, що підтверджується витягами з наказів командира Військової частини НОМЕР_1 від 02 жовтня 2022 року № 2233 та 05 жовтня 2022 № 2264, від 01 листопада 2022 року № 2645 та 05 листопада 2022 року № 2731, від 01 грудня 2022 року № 3215 та 08 грудня 2022 року № 3248, від 05 січня 2023 року № 26 та 08 січня 2023 року 3 46, від 01 лютого 2023 року № 251 та 10 лютого 2023 року № 383. До складу військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 входив і солдат ОСОБА_2 , що підтверджується Додатком 2 до зазначених наказів, довідкою від 21 квітня 2023 року № 0989/10/1666.

На підставі рапорту командира розвідувальної роти Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 від 31 березня 2023 року № 6960 та з метою встановлення причин та умов що сприяли неповерненню з лікувального закладу солдата ОСОБА_2 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 01 квітня 2023 року № 1351 призначено службове розслідування.

За результатами службового розслідування винесено наказ від 05 травня 2023 року № 929, яким, зокрема, старшого лейтенанта ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності за неналежне виконання службових обов`язків та допущення переплати грошового забезпечення солдатові ОСОБА_2 з вересня 2022 року по січень 2023 року у розмірі 226 859, 16 грн (пункту 7 наказу). Наказано помічникові командира з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_1 врахувати факт переплати з вересня 2022 року по січень 2023 року солдатові ОСОБА_2 . Матеріали службового розслідування та акт прийому-передачі дебіторської заборгованості на суму 113 429, 50 грн надіслати до Військової частини НОМЕР_2 , до якої переведений старший лейтенант ОСОБА_1 (пункту 8 наказу).

Пункти 7, 8 вказаного наказу оскаржує позивач.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року № 160-IX (далі - Закон № 160-IX).

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 1 Закону № 160-ІХ матеріальна відповідальність це вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Прямою дійсною шкодою є […], надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків (пункт 5 частини першої статті 1 Закону № 160-ІХ).

Частиною першою статті 3 Закону № 160-IX передбачено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Одночасно статтею 11 Закону № 160-IX встановлено особливий порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців, яких переведено до іншого місця служби.

Згідно з частиною другою статті 11 Закону № 160-ІХ, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає у п`ятиденний строк із дня закінчення розслідування, аудиту (перевірки), інвентаризації чи надходження рішення суду відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.

Командир (начальник) за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні особи видає у п`ятнадцятиденний строк із дня надходження матеріалів щодо завданої шкоди наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності. У такому разі відшкодування шкоди здійснюється в порядку, визначеному статтею 10 цього Закону (частина третя статті 11 Закону № 160-ІХ).

За встановленими обставинами у справі позивач є військовослужбовцем, якого переведено до іншого місця служби.

Так, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 29 січня 2023 року № 29 ОСОБА_1 визнано таким, що з 30 січня 2023 року справи та посаду здав та вибув до нового місця служби до Військової частини НОМЕР_2 .

Отже, наказ командира військової частини НОМЕР_1 про результати службового розслідування від 05 травня 2023 року № 929, яким притягнуто ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності, складено після переведення позивача до іншого місця служби, що суперечить вимогам частини другої статті 11 Закону № 160-ІХ.

Таким чином, наказ від 05 травня 2023 року № 929 в частині притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності та в частині розпорядження надіслати до Військової частини НОМЕР_2 акт прийому-передачі дебіторської заборгованості на суму 113 429, 50 грн прийнято з порушенням встановленого порядку притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності та за межами наданих повноважень, що є підставою для визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування» від 05 травня 2023 року № 929 в зазначеній частині (пункт 7, частково речення 2 пункт 8).

В іншій частині пункт 8 оскаржуваного наказу не порушує прав позивача і є підставою для відмови у позові в цій частині.

З огляду на викладені судом висновки доводи сторін не впливають на вирішення спору у справі.

Частиною першою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із вчиненням процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи (пункт 1 частини третьої цієї же статті).

Відповідно до положень частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частина четверта статті 134 КАС України встановлює, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу наведених норм вбачається, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду має бути надано докази обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт адвоката та їх вартості суду надано договір про надання правової допомоги від 04 серпня 2023 року № 04/08; додаткову угоду до нього від 18 серпня 2023 року, за якою гонорар адвоката становить 22 800 грн (усна консультація 1 година 1 500 грн; експертиза документів 7 300 грн; підготовка правової позиції 5 000 грн, написання позовної заяви 9 000 грн); платіжні інструкції від 05 серпня 2023 року та від 09 вересня 2023 року.

25 квітня 2023 року відповідачем направлено до суду відзив, де викладено доводи щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу, який суд розцінює як клопотання про зменшення розміру витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Частина п`ята статті 134 КАС України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 14 липня 2021 року у справі № 200/7763/19-а, згідно з якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, усі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, установить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору з огляду на такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Таким чином, керуючись принципами співмірності, справедливості та верховенства права, критерієм розумності розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, оскільки написання позовної заяви може охоплювати усну консультацію, підготовку правової позиції та експертизу документів, під якою суд розуміє вивчення документів, оскільки ніяка експертиза не вимагалась.

Отже, відшкодуванню підлягають 9 000 грн за роботи та послуги, визначені договором.

Відповідно до речення 1 частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на це сума судового збору покладається на сторін пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 243-246, 255, 257, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) (, місцезнаходження: вул. Комишова, 1, м. Маріуполь, Донецька область, 87535) «Про результати службового розслідування» від 05 травня 2023 року № 929 в частині притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до повної матеріальної відповідальності у розмірі 113 429, 50 грн та в частині розпорядження надіслати до Військової частини НОМЕР_2 акт прийому-передачі дебіторської заборгованості на суму 113 429, 50 грн (пункт 7, частково речення 2 пункт 8).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 700 (сімсот) грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 000 (дев`ять тисяч) грн.

Повідомлення учасників справи здійснюється через електронну пошту, у тому числі неофіційну, виходячи з презумпції обізнаності (особа, яка, звертаючись до суду, в заяві, або по суті справи, або в заяві з процесуальних питань вказала свою електронну пошту, яка не є офіційною, погоджується на отримання повідомлення саме на цю електронну пошту і має цікавитись, чи отримала лист, чи ні), або через систему «Електронний суд».

Учасник судового процесу, який не має електронного кабінету, повинен виконати вимоги частини другої статті 129 КАС України та за допомогою електронної пошти (телефону) негайно підтвердити суду про отримання судового повідомлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо через суд апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15 листопада 2023 року.

Суддя Ю.М. Льговська