Справа № 160/20659/23
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГорбалінського В.В.
за участі секретаря судового засіданняСітайло О.В.
представник позивача представник відповідача Кок С.А. Ваховська Г.О.
16.08.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-Польське підприємство з іноземними інвестиціями «УПС» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що контролюючий орган прийняв рішення про проведення перевірки та провів документальну планову виїзну перевірку в порушення вимог пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, яким встановлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18.03.2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Позивач зауважує, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення не базуються на вимогах чинного законодавства України, оскільки прийняті відповідачем за результатами протиправно проведеної перевірки в період дії мораторію на проведення перевірок. Крім цього позивач наголошує, що акт перевірки містить помилкові висновки контролюючого органу про фактичну наявність/одержання ТМЦ, виробничих запасів, але придбаних (отриманих) від невстановлених осіб з невідомого джерела, внаслідок чого занижено дохід в частині безоплатного отримання ТМЦ з невідомого джерела всього у розмірі 2 442 466,00 грн., в т.ч. за серпень 2020 року у сумі 1 244 058,00 грн. за листопад 2020 року у сумі 1 198 408,00 грн., занижено податок на прибуток за 2020 рік на загальну суму 439 644,00 грн., та про надмірне списання підприємством матеріалів, виробів та конструкцій з урахуванням їх транспортування внаслідок чого занижені податкові зобов`язання з податку на додану вартість у загальній сумі 8 991 324,00 грн., в т.ч. за лютий 2018 року в сумі 131 712,00 грн., за березень 2018 року 245 332,00 грн., за червень 2018 року - 1 237 937,00 грн., за липень 2018 року 787 798,00 грн., за серпень 2018 року 40 530,00 грн., за жовтень 2018 року 186 756,00 грн., за листопад 2018 року 75 321,00 грн., за грудень 2018 року 123 359,00 грн., за травень 2019 року 802 315,00 грн., за серпень 2019 року 54 508,00 грн., за вересень 2019 року 7 090,00 грн., за листопад 2019 року 275 171,00 грн., за квітень 2020 року 795 049,00 грн., за травень 2020 року - 1 820 093,00 грн., за червень 2020 року - 1 242 722,00 грн., за липень 2020 року 251 957,00 грн., за вересень 2020 року 493 394,00 грн., за жовтень 2020 року 374 642,00 грн., за грудень 2020 року 45 638,00 грн. Також позивач зауважив, що акт перевірки містить помилкові висновки відповідача про заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму ПДВ 377 044,00 грн., в т.ч. за лютий 2018 року 131 712,00 грн., за березень 2018 року 245 332,00 грн., внаслідок витрачання позивачем придбаного у Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТГ-ТРЕЙДІНГ» мазуту паливного у лютому-березні 2018 року для підготовки до запуску (прогонки) обладнання та агрегатів установки асфальтозмішувальної ДС-158, підтвердженого актом на списання матеріалів від 13.03.2018 року №10. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
21.08.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
06.09.2023 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що доводи позивача щодо недотримання відповідачем положень п.52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України є необґрунтованими оскільки контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення, отже цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки подальше скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Крім цього відповідач зауважив, що перевіркою встановлено надмірно списані матеріали, вироби та конструкції, з урахуванням їх перевезення на загальну суму без ПДВ - 42 970 074,44 грн., в т.ч. за червень 2018 року - 6 189 683,82грн., за липень 2018 року - 3 938 991,36 грн., за серпень 2018 року 202 651,92грн., за жовтень 2018 року 933 781,98 грн., за листопад 2018 року 376 604,85 грн., за грудень 2018 року 515 467,65грн.,за травень 2019 року - 4 011 576,42грн., за серпень 2019 року 272 537,80 грн., за вересень 2019 року 35 450,87 грн., за листопад 2019 року - 1 375 855,31 грн., за квітень 2020 року - 3 975 243,14 грн., за травень 2020 року - 9 100 463,88 грн., за червень 2020 року - 6 213 609,69 грн., за липень 2020 року - 1 259 783,04 грн., за вересень 2020 року - 2 466 969,50 грн., за жовтень 2020 року -1 873 211,16 грн., за грудень 2020 року 228 192,02 грн., а отже встановлено заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму ПДВ 8 594 015,00 грн. Також відповідач зазначає, що під час перевірки встановлено заниження податкових зобов`язань з ПДВ по господарським операціям Товариством з обмеженою відповідальністю «ВТГ-ТРЕЙДІНГ» на загальну суму 377 044,00 грн. Крім цього відповідач зауважує, що занижено в деклараціях дохід від будь-якої діяльності за 2020 рік на загальну суму 2 442 466,00 грн., що призвело до заниження податку на прибуток за 2020 рік в сумі 439 644,00 грн. У зв`язку з відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позовну заяву повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просила відмовити в задоволенні позовних вимог.
14.11.2023 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду поясненням.
У вказаних поясненнях відповідач зазначив, що постановою КМУ від 03.02.2021 року №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» скорочено строк дії обмежень встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України, в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб, зокрема, документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України, за змістом якого, право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої пере6вірки.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
30.07.2021 року наказом №3555-п Головного управління ДПС у Дніпропетровській області призначено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-Польське підприємство з іноземними інвестиціями «УПС» за період діяльності з 01.01.2018 року по 30.06.2021 року.
08.10.2021 року за результатом документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-Польське підприємство з іноземними інвестиціями «УПС» Головним управлінням у Дніпропетровській області складено акт №3484/04-36-01-01/24427542, яким встановлено:
- порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Українсько-Польське підприємство з іноземними інвестиціями «УПС»: пп.14.1.13 п.14.1 ст.14, п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України, ч.1 ст.9 Закону України від 16.07.1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.5, п.7 П(с)БО 15 «Доходи», п.3.10 Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності, затверджених Наказом міністерства фінансів України від 28.03.2013 року №433 (зі змінами та доповненнями) занижено податок на прибуток за 2020 рік на загальну суму 439 644,00 грн.;
- п.п.14.1.13 п.14.1 ст.14, пп. В, Г п.198.5 ст.198, п.189.1 ст.189 Податкового кодексу України, встановлено заниження позитивного значення, що підлягає сплаті до державного бюджету, загальною сумою ПДВ 8 991 324,00 грн., а саме у лютому 2018 року 131 712,00 грн., у березні 245 332,00 грн., у липні 2018 року - 1 201 967,00 грн., у серпні 864 298,00 грн., у жовтні 2018 року 186 756,00 грн., у грудні 2018 року 130 261,00 грн., у травні 2019 року 721 787,00 грн., у червні 2019 року 148 947,00 грн., у серпні 2019 року 54 508,00 грн., у вересні 2019 року 7090,00 грн., у жовтні 2019 року 275 171,00 грн., у квітні 2020 року 795 049,00 грн., у травні 2020 року - 1 820 093,00 грн., у червні 2020 року -1 242 722,00 грн,, у липні 2020 року 251 957,00 грн,, у вересні 2020 року 493 394,00 грн., у жовтні 2020 року 374 642,00 грн., у грудні 2020 року 45 638,00 грн.
- н.201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (із змінами та доповненнями) не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на загальну суму ПДВ 3 400,00 грн. (штрафні санкції за порушення п.120-1.2 ст.120-1 Податкового кодексу України не застосовуються згідно з вимогами законів України від 17.03.2020 року №533-ІХ, від 30.03.2020 року №540-ІХ, від 13.05.2020 року №591-ІХ).
На підставі акту №3484/04-36-01-01/24427542 від 08.10.2021 року про результати документальної планової виїзної перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято:
Вважаючи протиправними оскаржувані податкове повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до підпункту 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.
Порядок проведення документальних планових виїзних перевірок визначає стаття 77 Податкового кодексу України, а строки їх проведення, в тому числі підстави для зупинення, визначено статтею 82 Податкового кодексу України.
18.03.2020 року набрав чинності Закон України від 17.03.2020 року №533-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктами 52-1 - 52-5.
Зокрема, згідно з пунктом 52-2 установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу. Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня по 31 травня 2020 року та на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 30 березня 2020 року. Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період до 31 травня 2020 року. Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом. На період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.
Законом України від 30.03.2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» внесено зміни, зокрема, до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України і абзац перший пункту 52-2 замінено сімома новими абзацами такого змісту: Установити мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім: документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу. У зв`язку з цим абзаци другий - четвертий слід вважати відповідно абзацами восьмим - десятим.
29.05.2020 року набрав чинності Закон України від 13.05.2020 року №591-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким внесено зміни, зокрема до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, в абзацах першому і дев`ятому слова та цифри «по 31 травня 2020 року» замінено цифрами та словами «2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)».
Отже, законодавець шляхом внесення змін до Податкового кодексу України запровадив мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18.03.2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а також зупинив на цей період проведення документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18.03.2020 року та не були завершеними.
Водночас, 04.10.2020 року набрав чинності Закон України від 17.09.2020 року №909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцевих положень» якого встановлено, що у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.
Відповідно до зазначеного пункту 4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України від 17.09.2020 року №909-IX «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 03.02.2021 року №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок», якою постановив скоротити строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення перевірок юридичних осіб, зокрема, тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними; документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу.
Таким чином, виникла колізія між нормами Податкового кодексу України та постановою Кабінету міністрів України №89 в частині можливості здійснювати контрольні заходи шляхом проведення деяких видів перевірок у період з дня набрання чинності такої постанови по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби.
У постанові від 27.04.2022 року у справі №140/1846/21 Верховний Суд також підтримав позицію про неможливість застосування постанови Кабінету Міністрів України №89 як такої, що змінила строки обмежень на проведення планових перевірок, встановлені пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України. Додатково Верховний Суд звернув увагу, що постанова Кабінету Міністрів України №89 прийнята не на підставі та не на виконання Податкового кодексу України та законів з питань митної справи, у зв`язку з чим згідно з пунктом 3.1 статті 3 Податкового кодексу України не може вважатися складовою податкового законодавства і не підлягає застосуванню у питаннях, пов`язаних з оподаткуванням.
В свою чергу суд звертає увагу, що пункт 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України дійсно відсилає до актів Кабінету Міністрів України, однак, виключно в частині повноважень на визначення дати, з якої дія карантину буде завершена (питання формального визначення дати). Саме з такою датою пов`язується припинення дії мораторію на проведення перевірок (умова законодавчого регулювання), що не може свідчити про можливість застосування актів Кабінету Міністрів України, які б суперечили правовому регулюванню, імперативно встановленому у нормі Податкового кодексу України щодо запровадженого мораторію на проведення перевірок, крім конкретного переліку перевірок, визначених цією ж нормою.
Посилання ж відповідача на відсутність колізії у питанні завершення строку дії мораторію на проведення документальних та фактичних перевірок є недоречними, оскільки в даному випадку колізія виникла щодо іншого питання - наявності права у контролюючого органу проводити перевірки у період дії карантину, на які Податковий кодекс України встановив мораторій.
Крім цього посилання відповідача на те, що постанова Кабінету Міністрів України №89 прийнята з урахуванням та на виконання вимог Податкового кодексу України не знаходять свого підтвердження - у постанові Кабінету Міністрів України №89, в якій зазначено, що вона прийнята відповідно до пункту 4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України від 17.09.2020 року №909-IX «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».
У постанові від 27.04.2022 року у справі №140/1846/21 Верховний Суд досліджував це питання і встановив, що постанова Кабінету Міністрів України №89 прийнята не на підставі та не на виконання Податкового кодексу України та законів з питань митної справи, у зв`язку з чим не може вважатися складовою податкового законодавства, а тому не підлягає застосуванню у питаннях, пов`язаних з оподаткуванням. При цьому, суд касаційної інстанції зазначив, що проведення документальних перевірок є однією із функцій контролюючих органів у питанні адміністрування податків, а тому доводи про те, що зміни, щодо яких виникло правове питання, стосуються не податків і зборів, а врегулювання правовідносин, пов`язаних з COVID-19, є безпідставними.
Поряд з цим, при вирішенні справи суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)
Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-Польське підприємство з іноземними інвестиціями «УПС» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Згідно положень ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.77, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 17 листопада 2023 року, згідно з вимогами ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський