Справа № 380/9904/23
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2023 рокусправа № 380/9904/23

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Козак-Буд" до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним і скасування рішень та карток відмов, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Козак-Буд" (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної митної служби України (далі - відповідач), в якому просить

товарів Львівської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України №UA209000/2022/000198/2 від 16.12.2022;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209140/2022/002355 від 16.12.2022 Львівської митниці;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України №UA209000/2022/000078/2 від 17.04.2023;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209150/2023/000041 від 17.04.2023 Львівської митниці.

Ухвалою від 11.05.2023 відкрите провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.01.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю КОЗАК-БУД (далі по тексту ТОВ, покупець) та компанією PCM spolka z ograniczona odpowidzialnoscia,(постачальник, продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №2017/06/27, відповідно до якого предметом є те, що в порядку та на умовах, визначених цим контрактом продавець зобов`язується продати покупцю, а покупець зобов`язується придбати в продавця товари відповідно з інвойсами, доданими до товаросупровідних документів. На виконання вимог зовнішньоекономічного контракту №2017/06/24 від 29.01.2018 позивач придбав товар.

З метою митного оформлення товару ТОВ 07.12.2022 подало до Львівської митниці електронну митну декларацію №22UA99U9, 03.04.2023 р. подало до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA08U7, відповідно до яких було заявлено до митного оформлення імпортний товар.

На підтвердження митної вартості товару позивач надав відповідачу пакет документів, які передбачені статтею 53 Митного Кодексу України, проте під час митного оформлення товару посадовою особою відповідача витребувані додаткові документи на підтвердження митної вартості товару, за наслідками чого прийняті спірні рішення про коригування митної вартості за резервним методом №UA209000/2022/000198/2 від 16.12.2022 та №UA209000/2023/000078/2 від 17.04.2023 та визначено іншу митну вартість товарів. Позивач вважає протиправними спірні рішення відповідача, посилаючись на те, що митним органом не обґрунтовано свої сумніви щодо достовірності поданих декларантом відомостей. Окрім цього, вказує, що оскаржуване рішення відповідача не містить передбачених ст.55 Митного кодексу України відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості, конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтування необхідності перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Наголошує, що обставини на які вказує відповідач в оскаржуваному рішенні, жодним чином не спростовують митної вартості, яка була зазначена позивачем у поданій митній декларації і не є підставою для здійснення коригування такої митної вартості. Позивач вважає спірні рішення про коригування митної вартості товарів протиправними та просить суд задовольнити позов.

26.05.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що під час здійснення митного контролю за митною декларацією від 07.12.2022 №22UA99U9 було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах. За результатами опрацювання було встановлено що: 1) подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; 2) відповідно до розділу 6 контракту «Умови платежів» не зазначено чітких умов оплати за товар, відповідно до п. 1.7 Наказу про затвердження Положення про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів) №201, цей розділ має містити інформацію про порядок та строки фінансових розрахунків та гарантії виконання сторонами взаємних платіжних зобов`язань. У фактурі також не обумовлено про умови та терміни платежів. Додаткових документів про умови платежів до митного оформлення не подавалося; 3) у фактурі 3/SE/12/2022 від 05.12.2022 форма оплати вказано «переказ до 12.12.2022, однак жодні розрахункові документи до митного оформлення не подавалися; 4) в експортній декларації країни відправлення задекларовано товар загальною вартістю 55188,00 пол. злотих, якщо розрахувати фактурну вартість такого товару відповідно до крос курсу наведеного у фактурі 3/SE/12/2022 від 05.12.2022 вона мала б становити 55997,93 пол. Злотих.

Під час здійснення митного контролю за митною декларацією від 17.04.2023 №23UA08U7 було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах. За результатами опрацювання було встановлено що: 1) відповідно до розділу 6 «Умови платежів» контракту №2017/06/27 від 29.01.2018 не зазначено чітких умов оплати за товар. У рахунку-фактурі №1/SE/02/2023 від 03.02.2023 форма оплати вказано "переказ", термін 10.02.2023. Банківські документи, що підтверджують оплату товару згідно даного рахунку до митного оформлення не подавались; 2) подані до митного оформлення платіжні доручення від 20.01.2023 та 30.01.2023 (номери зазначено нерозбірливо) на суму 13082,04 євро та 15000 євро не можливі ідентифікувати із даною партією товарів; 3) документ під назвою "цінник на 2023 рік" від 30.12.2022, який насправді є не комерційною пропозицією необмеженому колу осіб, а листом на адресу покупця, який констатує факт відпускних цін продавця для нього. Ціни згідно такого документу є актуальними до 31.01.2023р., проте продаж відбувся 03.02.2023р; 4) в митній декларації країни відправлення №23PL402010E0163840 від 03.02.2023 задекларовано товар загальною вартістю 17504,00 пол. злотих. Відповідно до крос- курсу митного Республіки Польща на лютий 2023 року (1 євро = 4,7091 пол.зл) митна вартість мала б становити 18545,47 пол. Злотих.

Таким чином, митницею виявлено розбіжності та відсутність належних документів, що підтверджують всі складові митної вартості. Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана, однак позивачем не надано всіх додаткових документів, витребуваних митницею згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у ч. 2-4 ст. 53 Митного кодексу України.

Вказує, що на вимогу митного органу декларантом додатково надано експертний висновок Львівської ТПП від 04.04.2023 №19-09/312. У висновку експерт проводить пошук інформації по вартості товару на ринку Польщі та проводить розрахунок вартості товару по наявних пропозиціях (таблиця №2). Експертом взято за основу вартість за одну упаковку товару та в подальшому здійснено перерахунок ціни в кілограми. Однак, яким чином встановлено вагу однієї упаковки та відповідно переведено ціну за упаковку в ціну за кілограм не відображено, що не дає впевнитись у правильності проведених експертом розрахунків;- інші подані документи не усувають виявлені розбіжності. Таким чином, митницею встановлено розбіжності в поданих документах, відсутність належних документів, що підтверджують складові митної вартості. У додатково наданих декларантом документах не усунуто та не роз`яснено виявлені розбіжності.

Відповідач переконаний, що вищенаведене, відповідно до ч. 6 ст. 54 МКУ, є підставою для відмови у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю. Для визначення митної вартості товарів неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Використано метод 2б.

Зважаючи на викладене, Львівська митниця вважає, що спірне рішення та картка відмови прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягають скасуванню, а тому просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

29.01.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Козак-Буд (далі по тексту ТОВ, покупець) та компанією «PCM spolka z ograniczona odpowidzialnoscia» (продавець) укладений договір про спільну співпрацю міжнародної купівлі-продажу №2017/06/27, відповідно до якого предметом є те, що в порядку та на умовах, визначених цим договором продавець зобов`язується продати покупцю, а покупець зобов`язується придбати у продавця на умовах СРТ м.Львів-Буськ Львівської обл. (відповідно до ІНКОТЕРМС) товари відповідно до інвойсів, доданими до товаросупровідних документів.

На виконання вимог зовнішньоекономічного контракту №2017/06/27 від 29.01.2018 покупцем придбаний наступний товар.

Згідно Рахунку-фактури (інвойсу) №3/SE/12/2022 від 05.12.2022 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 55997,93 PLN.

ТОВ, з метою митного оформлення вказаного товару 07.12.2022 подало до Львівської митниці електронну митну декларацію №22UA99U9, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації (тов. №1 смуги з пористого пінополіуретану у рулонах: ущільнювач поліуретановий UР1, пористий, гнучкий, без малюнка, без спеціально нанесеного рельєфу, зображення, тиснення та полірування відсутнє. Використовується для ущільнення дверей, до ущільнення блях, упаковки, будівництва).

Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №22UA99U9 в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: - зовнішньоекономічний договір №2017/06/27 від 29.01.2018; - рахунок-фактура (Інвойс) №3/SE/12/2022 від 05.12.2022; - доповнення до зовнішньоекономічного договору №2 від 20.09.2023; - автотранспорту накладну б/н від 05.12.2023; - сертифікат з перевезення (проходження) товару форми EUR1 PL/MF/ASO564947 від 05.12.2023; - митну декларацію країни відправника №22 PL402010Е2043986 від 05.12.2022; - інформацію про позитивні результати державних видів контролю №160 від 06.11.2018; - прайс-лист виробника Цінник від 10.01.2022.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала наступне повідомлення: Відповідно до частини 2 статті 53 митного кодексу України Вам необхідно надати наступні документи для підтвердження митної вартості товару №1: - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме: договір про надання транспортно-експедиційних послуг, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг, акти виконаних робіт, калькуляцію транспортних витрат; - якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування».

У свою чергу, Декларант на вимогу надав додаткові документи: видаткові накладні №65 від 13.10.2022, №66 від 24.10.2022; №69 від 17.11.2022; прибуткова накладна №83 від 02.11.2022; плата за попередні поставки від 06.10.2022 та 11.10.2022; висновок ТПП №19/09/679 від 22.11.22.

16.12.2022 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UА209000/2022/000198/2, в графі 33 якого було вказано:

… Відповідно до розділу 6 контракту «Умови платежів не зазначено чітких умов оплати за товар, відповідно до п.1.7 Наказу про затвердження Положення про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів) №201, цей розділ має містити інформацію про порядок та строки фінансових розрахунків та гарантії виконання сторонами взаємних платіжних зобов`язань. У фактурі також не обумовлено про умови та терміни платежів. Додаткових документів про умови платежів до митного оформлення не подавались. У фактурі №3/SE/12/2022 від 05.12.2022 форма оплати вказаного «переказ до 12.12.2022» в митній декларації країни відправлення задекларовано товар загальною вартістю 55188,00 пол.злотих, якщо розраховувати фактурну вартість такого товару відповідно до курсу наведеного у фактурі №3/SE/12/2022 від 05.12.2022 вона мала б становити 55997,93 пол.злотих….

На вимогу декларантом надано: документ під назвою "цінник на 2022 рік" від 10.01.2022, який насправді є не комерційною пропозицією необмеженому колу осіб, а листом на адресу покупця, який констатує факт відпускних цін продавця для нього. Ціни згідно такого документу зафіксовані станом на січень 2022, проте також вартість товару вказана і у контракті 2017/06/27 від 29.01.2018, згідно яких оплата за товар здійснювалась відповідно до рахунків проформ від 30.09.2022 №nrFPF/38/2022 та від 11.10.2022 № nrFPF/39/2022, проте сума, яка зазначена у вказаних банківських документах не відповідає сумі у відповідних проформах. ще один платіжний документ від 12.12.2021 на 16500 євро, не містить жодної інформації, яка б дозволила ідентифікувати проведені транзакції з конкретною партією товару, та визначити таким чином ціну проданих товарів. Висновок 19-09/679 від 22.11.2022 не стосується даної партії товару…»

Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2022/002355.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 16.12.2022 № UA209000/2022/000198/2.

Також згідно Рахунку-фактури (інвойсу) nr1/SE/01/2023 від 02.01.2023 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 61353,46 PLN.

ТОВ, з метою митного оформлення вказаного товару 17.04.2023 подало до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA08U7, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації (тов. №1 смуги з пористого пінополіуретану у рулонах: ущільнювач поліуретановий UР1, пористий, гнучкий, без малюнка, без спеціально нанесеного рельєфу, зображення, тиснення та полірування відсутнє. Використовується для ущільнення дверей, до ущільнення блях, упаковки, будівництва).

Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №23UA08U7 в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: - зовнішньоекономічний договір №2017/06/27 від 29.01.2018; - рахунок-фактура (Інвойс) №1/SE/02/2023 від 03.02.2023; - доповнення до зовнішньоекономічного договору №2 від 20.09.2019; - автотранспорту накладну б/н від 03.02.2023; - сертифікат з перевезення (проходження) товару форми EUR1 PL/MF/ASO0571421 від 03.02.2023; - митну декларацію країни відправника №23 PL402010Е0163840 від 03.02.2023; - банківські платіжні документи від 20.01.2023 та 30.01.2023; - прайс-лист виробника Цінник від 30.12.2022.

17.04.2023 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UА209000/2023/000078/2, в графі 33 якого було вказано:

… Відповідно до розділу 6 контракту «Умови платежів не зазначено чітких умов оплати за товар. У фактурі №1/SE/02/2023 від 03.02.2023 форма оплати вказаного «переказ» термін 10.02.2023. Банківські документи не, що підтверджують оплату товару згідно даного рахунку до митного оформлення не подавались; - подані до митного оформлення платіжні доручення від 20.01.2023 та 30.01.2023 (номери зазначено нерозбірливо) на суму 13082,04 євро та 15000 євро не можливі ідентифікувати із даною партією товарів; - документ під назвою "цінник на 2023 рік" від 30.12.2022, який насправді є не комерційною пропозицією необмеженому колу осіб, а листом на адресу покупця, який констатує факт відпускних цін продавця для нього. Ціни згідно такого документу є актуальними до 31.01.2023р., проте продаж відбувся 03.02.2023р; - в митній декларації країни відправлення №23PL402010E0163840 від 03.02.2023 задекларовано товар загальною вартістю 17504,00 пол. злотих. Відповідно до крос- курсу митного Республіки Польща на лютий 2023 року (1 євро = 4,7091 пол.зл) митна вартість мала б становити 18545,47 пол. Злотих….

Декларантом додатково надано: -експертний висновок Львівської ТПП від 04.04.2023 №19-09/312. У висновку експерт проводить пошук інформації по вартості товару на ринку Польщі та проводить розрахунок вартості товару по наявних пропозиціях (таблиця №2). Розрахунок вартості проведено від трьох пропозицій цін : 4.50, 8.80 та 4.00 пол.злотих. Однак, у додатках д висновку (прін-скріни оголошень) наявні цінові пропозиції : 5.00, 8.80 та 4.50 відповідно. Крім того, експертом взято за основу вартість товару у польських злотих за кг з ПДВ. Однак, у текстах 2 сказаних оголошень не зазначено чи це ціна з ПДВ чи без, а в оголошення на 8.80 пол.злотих чітко вказано що це ціна без ПДВ (ціна нетто). Експертом у таблиці 2 додано вартість транспортних витрат до митого кордону України у сумі 400 Євро (з розрахунку на 1 кг+0,02 Євро), Однак з врахуванням ваги нетто оцінюваної партії товару (3281,85 кг) необхідно було додати 0,12 Євро/кг (400 євро/3281,85 кг); - інші подані документи не усувають виявлені розбіжності …».

Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209150/2023/000041.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 17.04.2023 № UA209000/2023/000078/2.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач з спірними рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що суперечить поданим декларантом документам та нормам чинного законодавства, а тому звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.

Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує наступні правові норми.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Митний кодекс України (далі МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною 1 ст. 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).

Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом подання за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні.

Слід зауважити, що митним законодавством передбачена ціла система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові по справі №826/17509/16 від 09.02.2021.

Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи, закріплені приписами п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 58 МК України, основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Основний метод, не застосовується в конкретних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до ч. 2 МК України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.

Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

За правилами ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Тобто, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За змістом ст. 53 МК України законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказане узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Судом встановлено, що при митному оформленні товару позивач надав наявні у нього документи, що визначені ч. 2 ст. 53 МК України, та зазначені судом вище.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також, згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Необхідно зазначити, що витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 22.04.2021 у справі № 810/3397/16 та від 18.08.2021 у справі №821/1050/17.

Суд зазначає, що згідно протоколу обробки електронних документів №14740 від 07.12.2022 відповідачем витребувані додаткові документи, проте жодних зазначень про наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, відповідний протокол не містить.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як встановлено судом, позивачем при митному оформленні товару та на вимогу митного органу надано пакет документів, які містили числові показники ціни товару.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм згаданого Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 згаданого Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 згаданого Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 згаданого Кодексу.

Частиною другою статті 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2)наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17, згідно з яким декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Щодо зазначених відповідачем в рішенні про коригування митної вартості №UA209000/2022/000198/2 порушень, необхідно відмітити наступне.

Із приводу твердження митного органу про те, що контракт не містить чітких умов оплати за товар, а у фактурі не обумовлено про умови та терміни платежів, суд зазначає таке.

В постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 815/329/17, Верховний Суд зазначив, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року по справі № 420/18880/21.

При цьому, в постанові від 11 червня 2019 року по справі № 813/1755/17 Верховний Суд зазначив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Таким чином, суд не бере до уваги посилання відповідача як на підставу для коригування митної вартості товару на те, що у поданих декларантом позивача документах не зазначено відомостей про умови та терміни оплати.

Крім того, суд не погоджується із тверджень відповідача про те, що «…в експортній декларації країни відправлення задекларовано товар загальною вартістю 55188,00 пол.злотих, якщо розраховувати фактурну вартість такого товару відповідно до курсу наведеного у фактурі №3/SE/12/2022 від 05.12.2022 вона мала б становити 55997,93 пол.злотих….» оскільки, експортна декларація - це митний документ, що підтверджує експорт товарів з країн Європейського Союзу законність вивезення продукції з країни-експортера і ввезення в країну- імпортер. Декларантом було надано митну декларацію країни відправлення 22РL402010Е2043986 від 05.12.2022, яка давала змогу ідентифікувати імпортований товар та підтвердити факт постачання товару. При цьому, покупець не несе відповідальності за правильність внесення відомостей в декларації країни відправлення.

Окрім того, суд не приймає доводи відповідача стосовно того, що наданий "цінник на 2022 рік" не є комерційною пропозицією необмеженому колу осіб, а листом на адресу покупця, який констатує факт відпускних цін продавця для нього, як підставу для здійснення коригування митної вартості, оскільки вказаний документ був наданий після запиту митного органу про надання додаткових документів, тоді як, за наведених вище аргументів, сам факт витребування додаткових документів визнано судом неправомірним.

Щодо твердження відповідача про те, що сума, яка зазначена у вказаних банківських документах не відповідає сумі у відповідних проформах, суд зазначає, що рахунки-проформи є попередніми документами і не є обов`язковими, передбаченими законодавством документами для визначення числового значення митної вартості, так як суми перераховані згідно цих рахунків-проформ є авансовими платежами для оплати товарів за зовнішньо економічним контрактом №2017/06/27 від 29.01.2018 року.

Крім цього, при митному оформленні товарів позивачем були надані відповідачу і інші платіжні, розрахункові і бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару, серед яких був наданий двохсторонній акт звірки взаємних розрахунків за період з 30.11.2022 по 30.12.2022 року між ТзОВ Козак-Буд і PCM SP Z O.O. за контрактом №2017/06/27 від 29.11.2022 року відповідно до якого заборгованість ТЗоВ Козак-Буд перед PCM SP Z O.O. відсутня.

Таким чином, суд, проаналізувавши зміст наданих декларантом документів, дійшов висновку, що такі містять необхідні відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товари.

Щодо зазначених в рішенні про коригування митної вартості №UA209000/2023/000078/2 митним органом порушень, необхідно відмітити наступне.

Стосовно твердження відповідача про те, що в контракті відсутні відомості щодо умов, строків та порядку оплати за товар, та те що банківські документи, що підтверджують оплату товару згідно рахунку до митного оформлення не подавались суд зазначає, що відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 29.07.2020 у справі № 420/1709/19 у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Поряд з цим, з матеріалів справи судом встановлено, що станом на дату митного оформлення товару, оплата за нього ще не була здійснена, відтак відповідні банківські платіжні документи були відсутні.

Окрім цього, щодо посилань відповідача на те, що поданий "цінник на 2023 рік" від 30.12.2022 є не актуальним оскільки має встановлений термін дії (цінник є актуальним від 30.01.2023), а продаж відбувся 03.02.2023, суд звертає увагу на постанову від 23 жовтня 2020 року у справі №810/690/17 де Верховний Суд вказує, що прайс-лист: по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс-лис - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів. Тобто прайс- лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.

Відповідна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 02.06.2022 у справі № 460/2674/20.

Щодо розбіжностей у ціні товару зазначеній у митній декларації країни відправлення та митною вартістю зазначену декларантом, суд зауважує, що експортна декларація - це митний документ, що підтверджує експорт товарів з країн Європейського Союзу законність вивезення продукції з країни-експортера і ввезення в країну- імпортер. Декларантом було надано митну декларацію країни відправлення 23РL402010Е0163840 від 03.02.2023, яка давала змогу ідентифікувати імпортований товар та підтвердити факт постачання товару. При цьому, покупець не несе відповідальності за правильність внесення відомостей в декларації країни відправлення.

Крім того суд зауважує, що подання до митного оформлення декларантом висновку експерта не є безумовною підставою для коригування митної вартості товару, оскільки подання такого документу не передбачено ч. 2 ст. 53 МК України як основного документа, на підставі якого визначається митна вартість товару, враховуючи подання декларантом інших обов`язкових документів, що підтверджують заявлену митну вартість та не містять розбіжностей.

З урахуванням наведеного, а також відсутність будь-яких належних доказів на підтвердження позиції митного органу, суд вважає, що позивачем для митного оформлення було надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів, які містили необхідні числові показники митної вартості.

Частиною 2 стаття 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Зазначені висновки випливають, зокрема, з приписів пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, за яким у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, відображеною у постанові від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та у постанові від 04.11.2021 у справі №120/2634/19-а.

Як вбачається зі змісту графи 33 рішення про коригування митної вартості № UA209000/2022/000198/2, то за результатами проведеної консультації, митну вартість товару скориговано та визначено за резервним методом на підставі митної декларації від 28.11.2022 №UA206070/2022/12174, проте митним органом не надана копія зазначеної декларації.

Згідно інформації в графі 33 рішення про коригування митної вартості № UA209000/2023/000078/2, то за результатами проведеної консультації, митну вартість товару скориговано та визначено за резервним методом на підставі митної декларації від 06.02.2023 №UA100320/2023/81328, проте митним органом не надана копія зазначеної декларації.

Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15, висловив позицію, згідно з якою у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

У всіх випадках, де посадові особи митниці брали за основу попередньо оформлені митні декларації, партії товарів не були співмірні з тими, що імпортувались нами, умови поставок були різними, однак жодного коригування проведено не було.

Таким чином суд вважає, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованих товарів всі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товарів та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними доказами не спростував доводи позивача про правильність визначення ним митної вартості за основним методом та не довів наявність у митного органу належних підстав для коригування митної вартості товару.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що оскаржувані рішення митний орган прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивач неправильно визначив митну вартість товарів.

Суд зауважує, що позовні вимоги про скасування карток відмови є похідними від позовних вимог про скасування рішень про коригування митної вартості і є способом захисту одного і того ж порушеного права позивача на розмитнення товару з визначенням митної вартості товару за першим методом.

Картки відмови в прийнятті митних декларацій не мають самостійних юридичних підстав прийняття, і прийняті виключно у зв`язку з прийняттям відповідачем рішень про коригування митної вартості.

Як наслідок, підлягають скасуванню і спірні картки відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийняті відповідачем на підставі рішень про коригування митної вартості.

За таких обставин суд задовольняє вимоги позивача у повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених по справі судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно із ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.ч.1, 7, 9 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надані такі документи:

- договір про надання правової допомоги від 28.04.2023 №28/04/22-у/1-2;

- додаток №1 до договору №28/04/22-у/1-2 про надання правової допомоги від 28.04.2023.

Так, 28.04.2023 між адвокатом Саницьким Андрієм Ігоровичем та ТОВ "Козак-Буд" укладений договір про надання правової допомоги №№28/04/22-у/1-2, пунктом 1.1 якого визначено, що предметом договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних права та законних інтересів Клієнта щодо оскарження/визнання протиправним та скасування рішень про коригування митної вартості.

Відповідно до п.4.2 Договору, гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється додатком до цього Договору.

Згідно із Додатком №1 від 28.04.2023 адвокатом надані наступні послуги: - ознайомлення з рішенням про коригування митної вартості та картками відмови; аналіз законодавства та судової практики, розроблення стратегії захисту; підготовка позовної заяви; ознайомлення з відзивом, аналіз та вивчення, аналіз законодавства та судової практики; підготовка відповіді на відзив/пояснення; підготовка та участь у судових засіданнях (включаючи час та витрати на доїзд) в суді першої інстанції.

За надані адвокатом послуги Клієнт сплачує 18000,00 грн.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою… Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник Львівської митниці Держмитслужби у клопотанні про зменшення розміру витрат на правничу допомогу зазначив, що представником позивача не надано до суду детальний опис виконаних робіт із зазначенням часу, витраченого на їх виконання. Вважає, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу , а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Так, з дослідженого договору про надання правової допомоги та додатку №1 суд встановив, що вартість послуг адвоката оплачується Замовником після підписання додатку до Договору та в будь-якому випадку не пізніше 10 календарних днів від дня ухвалення судового рішення судом першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано доказів оплати витрат на правову допомогу.

Однак суд дійшов висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 05 березня 2021 року у справі № 200/10801/19-а.

З аналізу поданих представником позивача документів щодо розміру витрат на правничу допогому та враховуючи заявлене відповідачем клопотання про зменшення даних витрат, суд зазначає, що предмет спору у цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а тому суд вважає, що обґрунтованим та пропорційним до предмета спору є сума 2000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості №UA209000/2022/000198/2 від 16.12.2022.

Визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці №UA209140/2022/002355.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості №UA209000/2023/000078/2 від 17.04.2023.

Визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці №UA209150/2023/000041.

Стягнути з Львівської митниці (, 79000, м.Львів, вул.Костюшка,1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "КОЗАК-БУД" (, 79052, м.Львів, вул.Широка, буд.82, кв.52) сплачений судовий збір у сумі 10736 (десять тисяч сімсот тридцять шість) грн. 00 коп.

Стягнути з Львівської митниці (, 79000, м.Львів, вул.Костюшка,1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "КОЗАК-БУД" (, 79052, м.Львів, вул.Широка, буд.82, кв.52) витрати на правничу допомогу у сумі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СуддяМорська Галина Михайлівна