Справа № 361/2384/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Радзівіл А.Г.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року Справа № 361/2384/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кузьмишиної О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2023 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Чернігівській області

Департаменту патрульної поліції,

третя особа на стороні Відповідача,

яка не заявляє самостійні вимоги

на предмет спору: інспектор Управління патрульної поліції

у Чернігівській області Департаменту патрульної поліції

лейтенанта поліції Шовковий Ігор Олександрович

про скасування постанови та закриття провадження у справі

про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції (далі - Відповідач), третя особа на стороні Відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: інспектор Управління патрульної поліції у Чернігівській області Департаменту поліції лейтенанта поліції Шовковий Ігор Олександрович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №765451 від 14.03.2021 та закриття справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 стверджував, що оскаржувана ним постанова винесена безпідставно, оскільки в його діях відсутній склад відповідного адміністративного правопорушення.

Позивач вважає, що інспектором поліції не було дотримано процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, а також зазначає, що оскаржувана ним постанова містить лише фото можливого порушення, яке знято технічним засобом TruCAM LTI 20/20, який при візуальному обстеженні містить значні ознаки несправності.

Крім того, Позивач вказує, що з наведеного фото неможливо ідентифікувати транспортний засіб, який вчинив правопорушення, оскільки там зображено одночасно три автомобіля. Позивач зазначає, що з фото також не вбачається, що автомобіль здійснював рух дорогою саме у межах дії дорожнього знаку 3.29, яким установлені обмеження швидкості 50 км/год.

2. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що фотознімки з приладу TruCam та матеріали відеофіксації не містять інформації щодо місця знаходження дорожнього знаку 5.45 «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги.

Крім того суд зазначив, що неможливо встановити, на який саме автомобіль була наведена ціль із наданого фотозображення, оскільки через погану погоду і відсутність якісного зображення автомобіля встановити ці обставини достовірно неможливо. Суд вказав, що в цей момент видно значне дрибіжання приладу TruCam, що може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля Trucam LTI 20/20 з руки (рук). Така вібрація приладу TruCam, може дати більшу похибку, ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Також суд вказав, що Відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля Позивача. Ручне розміщення засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Суд зауважив, що оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на відповідному відрізку дороги дорожнього знаку 5.70, лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху, у тому числі і швидкісного режиму.

3. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, наполягаючи на тому, що Позивачем було вчинено правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності.

Разом з тим Апелянт стверджує, що факт вчинення Позивачем спірного правопорушення підтверджується належним доказом, а саме знімками з вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС001134) та відеозаписом з портативного реєстратора.

Також Апелянт стверджує, що Позивач не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, як того вимагають ПДР України.

Крім того, Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував, хто є належним відповідачем у цій справі. Апелянт вважає, що належним відповідачем у цій справі є Департамент патрульної поліції, який не був заучений судом першої інстанції.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.09.2023 та від 12.09.2023 було відкрито апеляційне провадження, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

5. У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

6. Відповідно до частин першої - третьої статті 308 КАС України Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

7. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

8. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 14.03.2021 інспектором Управління патрульної поліції у Чернігівській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Шовковим І.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 765451 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на Позивача штраф у розмірі 425,00 грн.

У вказаній постанові зафіксовано, що Позивач 14.03.2021, рухаючись по трасі М-01 а/д Київ-Чернігів-Нові Яриловичі в напрямку м. Києва в с. Гарбузин, Козелецького району, Чернігівської області, у межах населеного пункту, керуючи автомобілем MERCEDES-BENS, ML280 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 79 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту, позначеного дорожнім знаком 5.45 ПДР України, та порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. Порушення зафіксоване за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 ТС 001134.

Також у постанові зазначено, що під час зупинки на вимогу поліцейського Позивач не було ввімкнуто аварійну світлову сигналізацію, чим порушено п. 9.9.6 ПДР України.

У постанові вказано, що до неї додається фото порушення.

9. Позивач, вважаючи таку постанову протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

10. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 3 Закону № 580-VIII закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено значення термінів, зокрема: населений пункт забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 «Населений пункт», 5.46 «Кінець населеного пункта» 5.47 «Населений пункт», 5.48 «Кінець населеного пункта».

Згідно з п. 12.4 ПДР України в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Пунктом 8.9 ПДР України передбачено, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; гучномовного пристрою; спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу.

Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Відповідно до п. 9.9 «б» ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Частиною четвертою статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У ст. 40 Закону № 580-VIII у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні.

На підставі ч. 1 ст. 222 КУпАП у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч. 4 ст. 122 цього Кодексу.

У ст. 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (пункт 4 розділ 1 Інструкції № 1395).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції № 1395 передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395 передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду апеляційної інстанції.

11. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє колегії суддів прийти до правового висновку, що достатньою та необхідною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 73, 74 КАС України.

12. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що з матеріалів фото та відеофіксації, які надавалися Відповідачем під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції та містяться у матеріалах справи /т.1 а.с.35/, неможливо встановити ані факту перевищення швидкості саме автомобілем Позивача, ані факту зупинки ним транспортного засобу без увімкнення аварійної світлової сигналізації.

Більш того, судова колегія відзначає, що на матеріалах відеофіксації правопорушення зображено одразу чотири автомобіля і незрозуміло, на який з них інспектором поліції було наведено прилад вимірювання швидкості TruCam LTI 20/20 ТС 001134, зображення різних автомобілів хаотично змінюється в динаміці, є нечітким, розмитим і незрозумілим.

Також судова колегія відзначає, що на відеозаписі № 16.49 навпаки зафіксовано ввімкнену аварійну світлову сигналізацію на автомобілі Позивача.

Водночас, як було правильно встановлено судом першої інстанції, з матеріалів фото та відеофіксації, наданих Відповідачем, неможливо встановити момент зупинки транспортного засобу Позивача.

13. Таким чином, судова колегія вважає, що в даному випадку факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності спірною постановою, не підтверджується належними і допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 73, 74 КАС України.

14. З огляду на викладене, судова колегія відхиляє доводи Апелянта про те, що Позивачем було вчинено правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності, а також про те, що факт вчинення Позивачем спірного правопорушення підтверджується належним доказом, а саме знімками з вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС001134) та відеозаписом з портативного реєстратора.

15. Враховуючи наведені обставини у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №765451 від 14.03.2021 є протиправною, а тому підлягає скасуванню, а відповідна справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

16. Доводи Апелянта про те, що належним відповідачем у цій справі є Департамент патрульної поліції, який не був заучений судом першої інстанції, колегія суддів відхиляє з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Водночас, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг

Тож, оскільки спірна постанова про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності була винесена посадовою особою (інспектором поліції) саме Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, то пред`явлення позовних вимог щодо її оскарження безпосередньо до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, який в даному випадку є суб`єктом владних повноважень в розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України та відповідає визначенню відповідача у справі, згідно з п. 9 вказаної норми, є правомірним.

Тому, наведені вище доводи апеляційної скарги безпідставні.

17. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

18. Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

19. Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

20. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

21. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції підлягає задоволенню, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2023 року - без змін.

22. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Судове рішення виготовлено 15 листопада 2023 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

О.М. Кузьмишина