Справа № 695/2246/23
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року справа № 695/2246/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Богданівське до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

23.06.2023 до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулось сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Богданівське з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №031069 від 13.06.2023.

Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ватажок-Сташинської А.В. від 28.06.2023 адміністративну справу №695/2246/23 передано за підсудністю до Черкаського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 07.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що здійснював перевезення вантажу (пшениці) транспортним засобом DAF, д.н. НОМЕР_1 . Посадовими особами відповідача під час здійснення габаритно-вагового контролю 24.04.2023 о 13 год 02 хв був складений акт №030150 від 24.04.2023, яким встановлено перевищення на одинарну вісь визначених п. 22.5 Правил дорожнього руху вагових норм понад 10% але не більше 20%, а саме на 13,65% (навантаження на одинарну вісь 13,07 т при допустимій 11,5т) 13.06.2023 відповідачем було прийнято постанову №031069 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у сумі 17 000 грн.

Вважаючи оскаржувану постанову протиправною позивач зазначає, що транспортний засіб DAF, д.н. НОМЕР_1 був завантажений пшеницею (сипучим подільним вантажем) загальною масою 24,88 т, і не перевищував габаритно-вагових обмежень на рівні фактичної маси в 40 т. Подільний вантаж з урахуванням стану доріг під час руху транспортного засобу може переміщуватись по всім осям транспортного засобу. Тому результати зважування під час руху можуть відрізнятись від попередніх по кожній осі транспортного засобу.

Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України. Проте вказана методика не поширюється на транспортні засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу (тобто з сипучим вантажем).

Водій позивача заперечив щодо результатів зважування та перерозподіл вантажу, проте йому було відмовлено у повторному зважуванні.

На місці зважування водій просив пред`явити документи щодо повірки і сертифікації вагового пункту, проте у пред`явленні таких документів було відмовлено.

Співробітниками відповідача не зазначені індивідуальні ознаки вагового комплексу (номер, серія, тощо).

Відповідач проти позову заперечив. 23.08.2023 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що критична похибка, що дозволяє враховувати специфіку подільного (сипучого) вантажу, який під час транспортування здатний зсуватись, складає 2%. Проте під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу DAF, д.н. НОМЕР_1 навантаження на одну вісь перевищувало 2%.

Навантаження на одинарну вісь транспортного засобу позивача склало 13,07 т при допустимій 11,5 т, що становить 13,65%, тобто понад 10%, але не більше 20%.

Власник та водій транспортного засобу зобов`язані забезпечити правильне розміщення вантажу, забезпечити належну швидкість руху та з метою забезпечення безпеки перевезень виключити можливість його переміщення під час здійснення перевезень, оскільки самовільне переміщення вантажу під час перевезення може спричинити порушення гальмівних якостей транспортного засобу.

Позивач не надав доказів, що водій усував порушення на місці перевірки та доказів відмови працівника відповідача в повторному зважуванні транспортного засобу позивача.

Обов`язок посилання в акті на обладнання, яким здійснювався габаритно-ваговий контроль, законодавством не передбачений, попри це в акті вказані вимірювальні прилади ваги 2061 та рулетка Р/030.

У зв`язку з введенням на території України воєнного стану свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки від 20.12.2021 №П/155/Ч та свідоцтво про перевірку метрологічних характеристик засобу вимірювальної техніки №512 М/109 від 22.07.2021 на момент здійснення перевірки були чинними, водночас водій позивача не звертався до працівників відповідача з проханням пред`явити документи на ваги.

З вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити.

31.08.2023 позивач подав письмові пояснення, в яких зазначив, що характер вантажу та відсутність проведення повторного зважування з перерозподілом вантажу могли дати інший результат, оскільки позивачем здійснювалось перевезення сипучого вантажу, який під час руху має властивість переміщуватись у причепі транспортного засобу.

08.09.2023 відповідач подав заперечення на письмові пояснення, в яких зазначив, що відповідальність за перевищення осьових навантажень передбачена за перевищення вагових параметрів як по загальній масі, так і за перевищення осьових навантажень. Автомобіль під час зважування на ваги заїжджає повільно зі швидкістю не більше 5-6 км/год, тому така швидкість руху не може призвести до значного зміщення вантажу.

Ухвалою суду від 07.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

З`ясувавши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, дослідивши подані письмові докази, суд встановив наступне.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 24.11.2022 спеціалізований вантажний сідловий тягач DAF FT CF 85, державний номер НОМЕР_1 , та спеціалізований напівпричеп Legras DS34, державний номер НОМЕР_3 , зареєстровані за сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Богданівське» (позивач).

Згідно товарно-транспортної накладної №89 від 24.04.2023 позивач здійснював перевезення пшениці насипом транспортним засобом DAF, державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 .

На підставі направлення на рейдову перевірку №012946 від 20.04.2023 та щотижневого графіка рейдових перевірок посадовими особами відповідача була проведена рейдова перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами здійснення габаритно-вагового контролю були складені: довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0077123 від 24.04.2023, згідно якої було встановлено навантаження осі транспортного засобу: 1) 6,76 т, 2) 13,07 т, 3) 5,87 т, 4) 6,72 т, 5) 6,92 т, повна маса транспортного засобу 39,34 т; акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0068714 від 24.04.2023, згідно якого нормативно- допустиме значення 11,5 т, фактичне навантаження на одиночну вісь 13,07 т.

На підставі довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0077123 від 24.04.2023 був складений акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №030150, згідно якого о 13 год 02 хв на автодорозі Н-16 39 км + 800 м позивач за допомогою водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом DAF, д.н. НОМЕР_1 із напівпричіпом LEGRAS, д.н. НОМЕР_3 , здійснював перевезення вантажу (пшениці) з перевищенням встановлених законодавством вагових норм понад 10%, але не більше 20% включно без відповідного дозволу на рух автомобільними дорогами України, виданого уповноваженими компетентними органами, а саме: перевищення встановлених п. 22.5 ПДР вагових норм становить 13,65%, навантаження на одиничну вісь 13,07 т при нормативно допустимому 11,5 т, чим порушено вимоги ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 22.5 ПДР.

13.06.2023 відповідачем було винесено постанову №031069 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17 000 грн. за порушення, передбачене абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись із застосуванням штрафу, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з абз. 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 10 вересня 2014 року № 442 утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі - Положення № 103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пп. 15, 27 п. 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Таким чином, Відповідач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 917/210/19.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частинами 14-20 вказаної статті передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.

Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, пунктом 16 якого передбачено, що під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) можливе здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів.

Згідно частини 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 48 Закону №2344-111 передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

За статтею 33 Закону України від 08.09.2005 року № 2862-IV «Про автомобільні дороги» (далі - Закон № 2862-IV) рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30, визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху).

Згідно пункту 1.10 Правил дорожнього руху габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю; дозволене максимальне навантаження на вісь - максимальне навантаження на вісь транспортного засобу, зазначене у підпункті в пункту 22.5 цих Правил.

Підпунктом «в» пункту 22.5 Правил дорожнього руху передбачено, що рух транспортних засобів допускається коли навантаження на одинарну вісь складає не більше 11,5 т.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на дорогах загального користування, визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі Порядок №879).

Згідно пункту 18 Порядку №879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Згідно пункту 20 Порядку №879 за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Абзац 15 частини 1 статті 60 Закону №2344 передбачає, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже за змістом вказаних приписів у разі перевезення подільного вантажу з перевищенням встановлених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху вагових норм, зокрема перевищення навантаження на одинарну вісь, застосовується адміністративно-господарський штраф.

Судом встановлено, що за результатами здійснення 24.04.2023 рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезень вантажів автомобільним транспортом було виявлено, що о 13 го. 02 хв. на автодорозі Н-16 39 км +800 м СТОВ «Богданівське» за допомогою водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки DAF FT CF 85 д.н. НОМЕР_1 з напівпричіпом LEGRAS DS 34 д.н. НОМЕР_3 здійснювало перевезення вантажу (згідно товарно-транспортної накладної від 24.04.2023 (вантаж пшениця) з перевищенням встановлених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевищенні подільного вантажу на 13,65%, а саме: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу позивача склало 13,07 т при допустимій 11,5 т, що становить перевищення 13,65%. За результатами рейдової перевірки було складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0077123 від 24.04.2023, акт про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів №0068714 від 24.04.2023 та акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №030150 від 24.04.2023.

Вказані докази підтверджують перевезення позивачем подільного вантажу (пшениці) з перевищенням навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 13,65%, що є підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу, передбаченого абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону №2344.

Враховуючи допущене позивачем порушення законодавства про автомобільний транспорт, оскаржувана постанова є законною та скасуванню не підлягає.

Суд не погоджується з доводами позивача з огляду на таке.

Так, позивач стверджує про відсутність порушення пункту 22.5 Правил дорожнього руху, оскільки загальна маса транспортного засобу не перевищувала 5% вагових обмежень, при якій не передбачено штрафних санкцій, а саме: при дозволеній загальній масі 40,0 тон та дозволеній масі без штрафних санкцій 42 тони фактична загальна маса складала 39,34 тони.

Щодо вказаних доводів суд зазначає, зо згідно пункту 22.1 Правил дорожнього руху маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: а) зовнішніх габаритів; б) фактичної маси; в) навантаження на вісь, зазначених у вказаному пункті.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Згідно з вимогами пунктів 3,4 вказаних Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Отже за змістом вказаних приписів будь-яке перевищення габаритних або вагових параметрів є підставою для застосування штрафних санкцій, тому та обставина, що загальна маса автомобіля не перевищувала допустиму загальну масу, не є підставою для звільнення від відповідальності за перевищення навантаження на одиночну вісь.

Позивач зазначає, що відповідачем не враховані властивості вантажу, що перевозився, а саме: пшениця насипом. Такий вантаж є сипучим (подільним) вантажем і зважаючи на стан доріг під час руху автомобіля даний вид товару може переміщуватися по всім осям транспортного засобу, тому кожне зважування буде відрізнятись від попереднього. А тому проведення зважування у русі шляхом поосьового заїзду тягача та причепу на платформу ваг без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого (подільного) вантажу не може дати однозначних та достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при наїзді на платформу ваг, тоді як сипучий вантаж в силу своїх властивостей легко переміщується з осі на вісь під дією мінімального руху чи мінімального кута нахилу.

Також після проведення зважування водій заперечив щодо таких результатів та просив провести повторне зважування та перерозподіл вантажу, однак йому було відмовлено у повторному зважуванні

Отже позивач стверджує, що посадові особи відповідача після наїзду тягача на платформу ваг не надали достатнього часу для перерозподілу тиску на осі та зсув зерна пшениці до центру ваги та не здійснили повторне зважування на вимогу водія.

Проте зі змісту акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №030150 від 24.04.2023 вбачається, що він підписаний водієм ОСОБА_1 без будь-яких пояснень та заперечень, а отже вказані доводи позивача не підтверджені належними доказами.

Позивач також стверджує, що єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі є Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор) та атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію №02-84-08. Проте вказана Методика не розповсюджується на транспортні засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспорту у русі (тобто з сипучим вантажем), що свідчить про відсутність вимог щодо нормативів навантаження транспортних засобів з відповідним сипучим вантажем та неможливість встановлення факту порушення вагових параметрів при зважуванні сипучого вантажу. При цьому у підпункті 2 пункту 2 Порядку №879 наявні вимоги про те, що визначення вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь проводиться згідно методики, затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Суд зазначає, що підпунктом 2 пункту 2 Порядку №879 було передбачено, що вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.02.2022 №105 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 і 27 червня 2007 р. № 879» у підпункті 2 пункту 2 Порядку №879 слова , що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології були виключені.

Ця постанова діє до 31 грудня 2023 року, отже доводи позивача про відсутність методики, затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, є хибними.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Богданівське до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий Алла РУДЕНКО