Справа № 160/3877/23
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 160/3877/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Кругового О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року (головуючий суддя: Прудник С.В.) по адміністративній справі № 160/3877/23, розглянутої у спрощеному позовному провадженні,

за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через представника 28.02.2023 року звернувся до суду з позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ), в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування і невиплати позивачу додаткової винагороди збільшеної до100 000 грн., передбаченої постановою КМ України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"( далі постанова КМУ №168) за період з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року, та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду 100 000 грн. вiдповiдно до постанови КМУ №168 за цей період часу.

В обґрунтування позову зазначив, що йому в/ч НОМЕР_1 протиправно не виплачено додаткову винагороду за службу в умовах воєнного стану з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року за постановою КМУ №168 в розмірі 100 000 грн.

У відзиві на позов відповідач просив в позові відмовити за відсутністю підстав, оскі-льки позивач безпосередню участь у бойових діях у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в грудні 2022 року не приймав.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 через представника подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати з підстав порушення судом норм матеріального права, що призвело до прийняття неправомірного рішення, визнати протиправним та скасувати наказ командира в-ч НОМЕР_1 №69 від 04.01.2023 року в частині, що стосується ОСОБА_1 , зобов`язати у в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду в розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, передбаченої постановою КМУ №168 за період з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення, в зв`язку з чим просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справа судом апеляційної інстанції розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Клопотання представника позивача про витребування додаткових доказів не підлягає задоволенню, оскільки позовна заява не містила вимогу визнання протиправним та скасування наказу командира в-ч НОМЕР_1 №69 від 04.01.2023 року в частині, що стосується ОСОБА_1 , ця позовна вимога не була предметом розгляду суду першої інстанції, згідно приписів ч.5 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними у справі доказами, і не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 та на всі види забезпечення з 01.07.2022 року.

Вважаючи, що йому протиправно не виплачено додаткову винагороду за службу в умовах воєнного стану з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року за постановою КМУ №168 в розмірі 100 000 грн., позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач під час несення служби у в/ч НОМЕР_1 за зазначений у позові період безпосередню участь у бойових діях у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України не приймав, а тому не має право на нарахування додаткової винагороди згідно п.1 Постанови КМ України №168 .

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється законом України від 25.03. 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону № 2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 40 Закону № 2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до Законів України "Про Збройні Сили України", Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

У відповідності до ч.1, 2 ст.9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон України №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців;

до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260).

Згідно з п. 2 Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років;

до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія;

до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», із 24.02.2022 року в країни введено воєнний стан строком на 30 діб, термін дії якого продовжено наступними Указами Президента України до теперішнього часу.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», КМУ 28.02.2022 року прийнято Постанову №168, п.1 якої установлено, що на період дії воєнного стану ,зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн. щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно із п. 2-1, 3,5 постанови КМУ № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів, постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022 року.

Аналіз наведених вище нормативно - правових актів свідчить про те, що Президент України доручив КМ України запровадити відповідні заходи правового режиму воєнного стану в Україні та забезпечити їх фінансування, а відтак умовами призначення додаткової винагороди у порядку постанови №168 є одночасна сукупність таких обставин як належність особи до ,зокрема, військовослужбовців Збройних Сил , та видання командиром (начальником) наказу про призначення додаткової винагороди, який безпосередньо і визначає факт участі особи у відповідних заходах.

Відповідно до додатку № 5 наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 69 від 04.01.2023 року молодшому сержанту ОСОБА_1 додаткова винагорода за грудень 2022 року не виплачена через відмову виконувати поставлене бойове завдання, за зазначеним фактом командиром в/ч НОМЕР_1 призначено службове розслідування з метою встановлення причин та умов відмови від виконання бойового завдання військовослужбовцями 3 механізованої роти механізованого батальйону щодо виконання обов`язків військової служби під час дії воєнного стану, що підтверджує відсутність безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях в зазначений період часу.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач не мав права на отримання додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ №168 у розмірі 100 000 грн. у період з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року, оскільки бойові накази(розпорядження) командиром в/ч НОМЕР_1 відносно нього не видавалися, що свідчить про те, що позивач безпосередню участь у бойових діях у зазначений період часу не приймав,

В той же час оскільки приписами п.1 постанови КМУ №168 передбачено, що на період дії воєнного стану ,зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн. щомісячно, позивач як військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 має право на отримання за грудень 2022 року додаткової винагороди в сумі 30 000 грн., і це його право підлягає захисту в судовому порядку в силу ч.2 ст.9 КАС України, яка визначає право суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав та інтересів громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так як позивач при зверненні до суду із позовом заявляв вимогу про стягнення на його користь з відповідача витрат на професійну правничу допомогу без зазначення суми стягнення, в апеляційній скарзі також не зазначена сума понесених витрат, що підлягає стягненню, підстави для задоволення вимоги про стягнення на його користь з в/ч НОМЕР_1 витрат на професійну правничу допомогу відсутні.

Оскільки суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставини справи, при цьому порушив норми матеріального права, це є підставою для скасування судового рішення, та часткового задоволення позову.

Керуючись ст.139, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року по адміністративній справі № 160/3877/23 скасувати та прийняти постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, в розмірі 30 000 грн. за період з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, в розмірі 30 000 грн. за період з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року по адміністративній справі № 160/3877/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий