Справа № 280/3150/23
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 280/3150/23
(суддя Садовий І.В., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року у справі №280/3150/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 17 травня 2023 року звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, згідно з яким просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення розміру пенсії за віком позивачу без застосування показника заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки;

- зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію за віком із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки з 10.11.2022 із урахуванням різниці, що вже була виплачена;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати позивачу грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій, обчислених із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки;

- зобов`язати відповідача виплатити позивачу грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій, обчислених із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем неправомірно під час призначення пенсії за віком, відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», взято показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2014-2016 роки, оскільки відповідно до приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія повинна розраховуватись із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки. Також, позивач зазначає про те, що відповідачем протиправно відмовлено їй у виплаті грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачу має враховуватись показник із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2019-2021 роки, оскільки пенсія за вислугу років і пенсія за віком передбачені різними законами і за своєю природою є різними пенсіями, а тому призначення пенсії за віком особі, яка до того отримувала пенсію за вислугу років, не відповідає передбаченому ч. 3 ст. 45 Закону №1058-ІV поняттю переведення на інший вид пенсії. Також, суд першої інстанції зазначив, що позивач має право на отримання грошової допомоги передбаченої пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зважаючи на те, що надана пенсійним органом довідка на зарахування пенсії не підтверджує факт зарахування коштів на рахунок позивача, відтак вона не є належним доказом по справі. Інші докази отримання призначеної за вислугу років пенсії відповідачем не надано.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, що вплинуло на правильність судового рішення. Зазначає про те, що позивач не має права на призначення пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки, оскільки позивачу було призначено пенсію за вислугу років, а тому у спірних відносинах має місце переведення з одного виду пенсії на інший. Зазначає про те, що у зв`язку з призначенням позивачу з 03.09.2007 року пенсі за вислугу років та її виплатою, вона втратила право на отримання грошової допомоги передбаченої пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що з 03.09.2007 позивачу призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику освіти (а.с.40).

10.11.2022 позивачем до ГУ ПФУ в Запорізькій області було подано заяву про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.41).

За заявою позивачу призначено пенсію за віком, яку обраховано із застосуванням середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки (а.с.41-43).

Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 19.04.2022 року № 0800-0209-8/22971 повідомлено позивача, що на підставі особисто наданої заяви від 10.11.2022 щодо переходу на інший вид пенсії, позивача з 10.11.2022 переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, яка розрахована у відповідності до вимог законодавства. При цьому, підстав для розрахунку позивачу пенсії завіком із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки з 10.11.2022 року не має законних підстав (а.с.6-7).

Правомірність дій відповідача щодо не застосування при призначенні пенсії позивачу з 10.11.2022 року показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки та відмова у нарахуванні та виплаті грошової допомоги передбаченої пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

У постанові від 10.07.2018 (справа № 520/6808/17) Верховний Суд зазначив, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У справі, що розглядається 03.09.2007 року позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.7), а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач звернулася вперше 10.11.2022 року.

Таким чином, беручи до уваги зазначені вище висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що в цьому випадку при призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у 2022 році має застосовуватися середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якого сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення позивача за призначенням пенсії, тобто за 2019, 2020, 2021 роки.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що пенсія за вислугу років і пенсія за віком передбачені різними законами і за своєю природою є різними пенсіями, а тому призначення пенсії за віком особі, яка до того отримувала пенсію за вислугу років, не відповідає передбаченому ч. 3 ст. 45 Закону №1058-ІV поняттю переведення на інший вид пенсії.

Після призначення пенсії за вислугу років позивач продовжувала працювати та сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Правова позиція щодо застосування зазначених норм права викладена у постановах Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі №363/1493/17, від 16.06.2020 (справа №127/7522/17), від 24 червня 2021 року у справі №243/8903/16-а, яка у відповідності до частини 5 статті 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом апеляційної інстанції.

Щодо виплати одноразової грошової допомоги, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2011 № 1191 «Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати» грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 будь-якого іншого виду пенсії.

Верховний Суд у постанові від 22.02.2018 року у справі №310/3774/17 зазначив, що «синтаксичний аналіз пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пункту 5 Порядку №1191 дає підстави для висновку, що умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, як помилково вважали суди попередніх інстанцій, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. При цьому законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком».

Враховуючи те, що позивач скористався своїм правом на призначення пенсії за вислугу років з 03.09.2007 року, а у відповідача, як органу уповноваженого на вирішення питання щодо призначення пенсії виник обов`язок щодо виплати позивачу призначеної пенсії саме з 03.09.2007 року та відповідачем такий обов`язок виконано, оскільки нараховано позивачу пенсію за період з 03.09.2007 року по 30.11.2007 року у розмірі 1264,80 грн, що підтверджується довідкою від 17.03.2023 року та листом відповідача від 19.04.2023 року (а.с.13,7), при цьому законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, суд апеляційної інстанції зробив висновок про відсутність у позивача права на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати в частині визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання відповідача виплатити позивачу відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій, обчислених із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки та прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні цієї частини позовних вимог відмовити. В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року у справі №280/3150/23 слід залишити без змін.

Керуючись: пунктом 1,2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року у справі №280/3150/23 - скасувати в частині визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій, обчислених із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки та прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні цієї частини позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року у справі №280/3150/23 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 15 листопада 2023 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов