Справа № 742/3406/23
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 742/3406/23 Суддя (судді) першої інстанції: Коваленко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.,

суддів: Губської Л.В.,

Мєзєнцева Є.І.,

При секретарі: Масловській К.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 вересня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліцїї в Чернігівській області (далі - відповідач, Управління), в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову ВРПП Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області капрала поліції Пироцького Дениса Олександровиа про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 450302 за ч. 2 ст.126 КУпАП, а провадження у справі закрити;

- визнати протиправною та скасувати постанову ВРПП Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області капрала поліції Гайдаєнко Станіслава Олександровича про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 450314 за ч. 5 ст. 121 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 об 11 годині 20 хвилин перебував біля будинку 43 по пров. Родини Горленків в м. Прилуки, але мопедом не керував, а стояв біля нього, до нього під`їхали працівники поліції та повідомили йому, що він порушив ПДР та склали відповідні постанови.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 вересня 2023 року даний адміністративний позов залишено без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що долучений до матеріалів справи відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції спростовує твердження позивача та підтверджує факт керування мопедом позивачем та його зупинку працівниками поліції.

Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що надані відповідачем із власного мобільного телефону відеозаписи не можуть бути належними доказами у справі. При цьому, зазначає, що відповідач не був позбавлений можливості зафіксувати правопорушення за допомогою встановленого відеореєстратора під дзеркалом заднього виду, та портативних відеореєстраторів (бодікамер), які малися у двох поліцейських, однак такою можливістю не скористалися.

Відповідно до ч. 5 статті 286 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

10.11.2023 року від представника позивача до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Приймаючи до уваги, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження. При цьому, апелянтом не наведено обгрунтованих підстав для розгляду справи у відкритому судовому засідання в режимі відеоконференції.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З досліджених колегією суддів матеріалів справи вбачається, що 02.07.2023 року об 11 годині 25 хвилин ВРПП Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області капралом поліції Пироцьким Денисом Олександровичем було винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 450302 за ч. 2 ст.126 КУпАП, а саме : 02.07.2023 року об 11 годині 20 хвилин ОСОБА_1 в м. Прилуки , пров. Родини Горленків , б.43 керував мопедом «Хонда Такт» без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом категорії «А-1» чим порушив вимоги п.2.1 а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.

02.07.2023 року о 11 годині 26 хвилин ВРПП Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області капралом поліції Гайдаєнком Станіславом Олександровичем було винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 450314 за ч. 5 ст. 121 КУпАП, а саме : 02.07.2023 року об 11 годині 20 хвилин ОСОБА_1 в м.Прилуки, пров. Родини Горленків, буд.25 / 1 керуючи мопедом «Хонда Такт» здійснив рух на мопеді при цьому був без одягнутого та застебнутого мотошолому, чим порушив вимоги п. 2.3.г ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.5 ст.121 КУпАП.

Вважаючи зазначені постанови у справі про адміністративне правопорушення незаконними, а свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Відповідно до п. 2.1.(а) ПДР вказує, що Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Стаття ч.2 ст.126 КУпАП визначає настання адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

У той же час, п.2.3.(г) ПДР вказує, що Водій механічного транспортного засобу повинен під час руху на мотоциклі або мопеді бути в застебнутому мотошоломі й не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Відповідно до ч.5 статті 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з цим, згідно вимог статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (абз 1 п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 2, 4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно ч.1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

За статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Так, суд першої інстанції вважає безпідставними доводи позивача про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки долучений до матеріалів справи відеозапис з відео реєстратора службового автомобіля працівників поліції спростовує дані твердження позивача та підтверджує факт керування мопедом позивачем та його зупинку працівниками поліцїї.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанці.

Позивачем в апеляційній скарзі зазначено, що суд належним чином не дослідив відеозапис на вказаному диску, а також у встановленому порядку не розглянув клопотання представника позивача про визнання доказу недопустимим.

Апелянт вказує, що при відкритті відеозапису, долученого відповідачем на підтвердження правомірності винесення постанов, під назвою « WhatsApp Video 2023-08- 18 at 10.02.14.mp4» мається картинка, яка показує, що у верхньому лівому кутку запису, під дзеркалом заднього виду мається відео реєстратор, який не працює та повернутий у праву сторону, а отже не міг здійснювати запис (початок відео). Так як картинка рухається то вказане дає підстави вважати, що відеозапис здійснювався із власно мобільного пристрою поліцейського. Також при подальшому перегляді мається відображення у глянцевій частині панелі приладів, що поліцейський в руках тримає мобільний телефон, а не портативний відеореєстратор (бодікамеру). Також вказує, що сама назва вказаного файла свідчить про те, що відеозапис здійснювався не на відеореєстратор чи портативний відео реєстратор( бодікамеру), так як має інше кодування запису та на таких пристроях відсутня встановлена програма «WhatsApp Video».

Колегія суддів приймає до уваги дані твердження апелянта та відзначає, що з дослідженого диску дійсно вбачається, що відеозапис здійснювався не на відеореєстратор чи портативний відео реєстратор (бодікамеру).

Крім того, апелянт вказує, що при складанні постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №450314 та БАБ №450302 працівниками поліції взагалі не вказано посилань на такий технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, що нівелює доказове значення наданого відповідачем відеозапису, а тому відсутні будь які належні докази вчинення позивачем правопорушень.

Слід зазначити, що відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Враховуючи, що постанови серії серії БАБ №450314 та БАБ №450302, якими позивача притягнуто до відповідальності не міститять інформації про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, то наданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис і фотоматеріали на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 524/1284/17, який в силу вимог ч.5 ст.242 має бути врахований судом до спірних правовідносин.

Інших, належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості постанов, відповідачем до суду не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому воно підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення даного адміністративного позову.

Згідно п.2 ч.1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом ч.1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 317, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області - скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову ВРПП Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області капрала поліції Пироцького Дениса Олександровиа про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 450302 за ч. 2 ст.126 КУпАП, а провадження у справі - закрити.

Визнати протиправною та скасувати постанову ВРПП Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області капрала поліції Гайдаєнко Станіслава Олександровича про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 450314 за ч. 5 ст. 121 КУпАП, а провадження у справі - закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Повний текст рішення виготовлено 14 листопада 2023 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Л.В. Губська

Є.І. Мєзєнцев