Справа № 500/5187/23
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5187/23

15 листопада 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (надалі, відповідач-2), в якому просить протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії №87 від 07.06.2023, оформленим супровідним листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за реєстраційним №1900-0215-5/24558 від 08.06.2022, в призначенні пенсії ОСОБА_1 , зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням стажу роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , яка заповнена 05.11.1986, починаючи з 30 червня 2023 року, зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 , до страхового стажу період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , яка заповнена 05.11.1986 та періоди навчання згідно атестату №3873, виданому 10.07.1979 та диплому серії НОМЕР_2 , виданому 29.06.1990.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в зв`язку з досягненням віку в червні 2023 року (63 роки), необхідного для призначення пенсії відповідно до 4.2 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», 31 травня 2023 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком. Проте, відповідач-2 рішенням про відмову у призначенні пенсії №87 від 07.06.2023, оформленим супровідним листом Головного в Тернопільській області №1900-0215-5/24558 від 08.06.2022 відмовив позивачу в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Так, до стажу не зараховано весь період трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 05.11.1986 та періоди навчання, оскільки по-батькові, що зазначено в документах, не відповідає паспортним даним особи. Позивач просить врахувати, що трудова книжка містить усі необхідні записи про роботу у спірний період і є, на думку позивача, достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення. Вважає, що твердження відповідачів про те, що не підлягають до зарахування періоди роботи з трудової книжки через розбіжності у записі по батькові позивачки є безпідставними, та шляхом співставлення даних встановлюється належність саме позивачу поданої для призначення пенсії трудової книжки серії НОМЕР_1 , яка заповнена 05.11.1986. Натомість, як зазначає позивач, відповідачами не доведено протилежне. Крім того, на думку позивача, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи довідці. Крім цього, вказує на те, що згідно записів трудової книжки 21.07.1979 позивач зарахована поваром після закінчення навчання Єнакіївського ТУ№6 (запис 1), що підтверджує навчання позивачки в Технічному училищі №6. Згідно записів трудової книжки (запис 15-16) позивач зарахована на навчання у філіал СПТУ-12 міста Херсона з 14.08.1989 по 29.06.1990, що також підтверджує навчання у спірний період часу в СПТУ-12.

Ухвалою суду від 21.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачам встановлено 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову повністю. Вказав, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу позивачки не може бути зарахований період роботи згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 05.11.1986, оскільки у свідоцтві про одруження НОМЕР_3 зазначено по батькові - ОСОБА_2 , що не відповідає паспортним даним - ОСОБА_3 . Крім того, не може бути зараховано період навчання з 01.09.1977 по 10.07.1979 відповідно до атестату №3873 та період навчання з 01.09.1989 по 28.06.1990 відповідно до диплому НОМЕР_2 , оскільки зазначено по батькові ОСОБА_4 , що не відповідає паспортним даним - ОСОБА_5 . Просить врахувати, що періоди трудової діяльності згідно з даними реєстру застрахованих осіб зараховані повністю. Таким чином, вважає, що у пенсійного органу відсутні правові підстави для зарахування вказаних періодів до стажу позивачки та призначення їй пенсії за віком.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Вказав, що за доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано всі періоди трудової діяльності відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 05.11.1986, оскільки в свідоцтві про одруження НОМЕР_3 зазначено по-батькові ОСОБА_2 , що не відповідає паспортним даним особи ОСОБА_3 . Вказав, що позивачу не зараховано періоди навчання з 01.09.1977 по 10.07.1979 відповідно до атестату №3873 та з 01.09.1989 по 28.06.1990 відповідно до диплому НОМЕР_2 , оскільки зазначено по-батькові ОСОБА_4 , що не відповідає паспортним даним позивача. Просить врахувати, що для зарахування до страхового стажу вищевказаних періодів трудової діяльності позивачем не надано уточнюючі довідки, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.09.1993 №637. Звернув увагу суду на тому, що згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб враховано всі періоди трудової діяльності. Таким чином, вважає, що підтверджений належними документами, страховий стаж позивача становить 01 рік 07 місяців 10 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону. Також. вказав, що враховуючи принцип екстериторіальності, розгляд заяви та наданих документів щодо призначення пенсії за віком здійснено відповідним структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яким 07.06.2023 винесено рішення про відмову у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу - 26 років.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та відповідь на відзив Головного управління в Житомирській області, в якому підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити повністю.

Згідно довідки від 29.04.2022 №6105-, позивач взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичним місцем проживання/ перебування якої є АДРЕСА_1 .

У відповідь на звернення позивача від 31.05.2023 щодо призначення пенсії за віком, Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №87 від 07.06.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, позивачу до страхового стажу не зараховано всі періоди трудової діяльності відповідно до трудової книжки НОМЕР_4 від 05.11.1986 року, оскільки в свідоцтві про одруження НОМЕР_5 зазначено по-батькові Франковна, що не відповідає паспортним даним особи ОСОБА_3 . Також, не зараховано періоди навчання з 01.09.1977 по 10.07.1979 відповідно до атестату № 3873 та з 01.09.1989 по 28.06.1990 відповідно до диплому НОМЕР_2 , оскільки зазначено по-батькові ОСОБА_4 , що не відповідає паспортним даним особи ОСОБА_5 .

Про вказане Рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0215-5/24558 від 08.06.2023.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до положень ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону № 1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Закону № 1058-IV.

Так, згідно з ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю (ч. 2 ст. 56 Закону № 1788-XII).

Статтею 62 Закону № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній" (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Також згідно із ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. А необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Подібний висновок відображений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 року у справі № 588/647/17.

Суд звертає увагу на тому, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому їх не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірних періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

У спірному випадку, відповідач-2, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком покликається на те, що позивачу до страхового стажу не зараховано всі періоди трудової діяльності відповідно до трудової книжки НОМЕР_4 від 05.11.1986 року, оскільки в свідоцтві про одруження НОМЕР_5 зазначено по-батькові Франковна, що не відповідає паспортним даним особи ОСОБА_3 .

При цьому, суд зазначає, що всі записи, що містяться в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , завірені відповідними печатками установ, в яких працювала позивач, та їх зміст не ставиться під сумнів відповідачем при вирішенні питання про призначення пенсії за віком позивача.

Суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Подібна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 року у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а.

Відтак, на думку суду, дії відповідача щодо не зарахування стажу лише через невідповідність особистих даних заявника, що не відповідає його паспортним даним, є протиправними.

Слід також зазначити, що суд не уповноважений встановлювати наявність чи відсутність всіх підстав для призначення чи відмови у призначенні пенсії, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.

Разом з тим, на думку суду, у спірному випадку відповідач не перевірив записи у трудовій книжці позивача, натомість не зарахував спірні періоди роботи позивача без обґрунтованих підстав, пославшись лише на формальні неточності у записах.

Щодо зарахування періоду навчання з 01.09.1977 по 10.07.1979 відповідно до атестату № 3873 та з 01.09.1989 по 29.06.1990 відповідно до диплому НОМЕР_2 , суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах з підготовки кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що законодавством передбачено перелік документів, якими можливо підтвердити час проходження навчання, при цьому, обов`язок подання документів про освіту, уточнюючих довідок про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки вимагається лише за умови відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Як слідує з Атестату №3873, позивач в 1977 вступила до Технічного училища №6 (перейменовано в Єнакіївський професійний торгово-кулінарний ліцей), та в 1979 році закінчила повний курс технічного училища по професії повар.

Даний Атестат датований 10.06.1976, після чого 21.07.1979 в трудову книжку позивача серії НОМЕР_1 внесено запис про зарахування її поваром 5го розряду, після закінчення Єнакіївського ТУ №6.

Крім цього, у відповідності до Диплому серії НОМЕР_2 позивач 01.09.1989 вступила до філіалу середнього професійно - технічного училища, і 29.06.1990 закінчила повний курс. Даний період навчання внесений у трудову книжку позивача (записи №15,16).

Відтак, на думку суду, періоди навчання позивача з 01.09.1977 по 10.07.1979 відповідно до атестату № 3873 та з 01.09.1989 по 29.06.1990 відповідно до диплому НОМЕР_2 , підлягають до зарахування до загального страхового стажу позивача.

У сукупності наведених обставин, на переконання суду, спірне у даній справі рішення про відмову у призначенні пенсії не відповідає вимогам чинного законодавства та є протиправними.

Частиною четвертою ст.245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає, що відповідача-1 слід зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.05.2023 щодо призначення пенсії за віком, прийнявши відповідне рішення, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №87 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.05.2023 щодо призначення пенсії за віком, прийнявши відповідне рішення, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 268 (двісті шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 268 (двісті шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 15 листопада 2023 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_6 );

відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження:Майдан Волі, 3, м. Тернопіль,46001 );

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (місцезнаходження: вул. Ольжича, 7, м. Житомир,10003 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.