Справа № 360/1017/23
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 листопада 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/1017/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику (повідомлення) сторін справу за позовом адвоката Ілющенко Анни Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04 вересня 2023 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Ілющенко Анни Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, відповідно до якого позивач, з урахуванням уточнення від 19.09.2023 просить суд:

визнати рішення, прийняте у вигляді відповіді Головного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області від 13.07.2023 №4610-4489/С-02/8-1200/23 щодо відмови у призначенні страхових виплат ОСОБА_1 протиправним;

зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 страхові виплати в зв`язку із отриманою травмою на виробництві на шахті «Комсомольська» в м. Антрацит з 15 грудня 2022 року (дата останього огляду МСЕК);

стягнути з відповідача понесені судові витрати позивачем у розмірі 7 073 (сім тисяч сімдесят три) грн 60 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що в період з 2009 року по 2016 рік ОСОБА_1 отримував страхові виплати у відділенні Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві України м. Антрацит (назва органу на момент отримання страхових виплат).

Внаслідок окупації Російською Федерацією, оригінал акта № 53 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 22 серпня 2009 року було втрачено, але позивач має на руках засвідчену нотаріально копію зазначеного документа.

15 грудня 2022 року позивач пройшов повторно МСЕК, про що свідчить виписка з акта огляду медико-соціальної експертної комісії про результат визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги (форма первинної облікової документації №158-1/о) ОСОБА_1 від 15.12.2022 серія 12 ААА №114425, яка була передана до Головного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області згідно акта приймання передачі від 16.01.2023.

Разом з тим, на думку позивача, Головне управління Пенсійного Фонду України в Луганській області безпідставно відмовило позивачу у призначенні страхових виплат, чим порушило його права та інтереси.

ОСОБА_1 не має можливості надати довідку про середню заробітну плату за період з 01.02.2009 по 31.07.2009 через воєнне вторгнення росії. Натомість позивачем надано довідку ОК-5 з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Крім того, згідно відповіді Головного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області, ОСОБА_1 перебував на обліку в Слов`янському відділенні УВД ФССУ в Донецькій області, тому позивач зауважує, що всі необхідні відомості про заробітну платню ОСОБА_1 та оригінал акта мають бути передані Пенсійному Фонду України в Луганській області відповідно до змін в Законі України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-ХІV, оскільки з 01.01.2023 уповноваженим органом в системі державного соціального страхування є Пенсійний фонд України. Фонд соціального страхування України реорганізовано шляхом приєднання до Пенсійного Фонду України.

Позивач зазначає, що відсутність у ОСОБА_1 оригіналу документа та відомостей про заробітну платню не є підставою для відмови йому в призначенні страхових виплат. Крім того, у страхових експертів фонду є повноваження щодо сприяння в отриманні документів для позитивного розгляду справи потерпілим на виробництві.

Суть порушеного права є відсутність належного соціального забезпечення позивача, через що він змушений звернутися до суду.

Ухвалою суду від 11.09.2023 позовну заяву адвоката Ілющенко Анни Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, залишено без руху.

Ухвалою суду від 18.09.2023 продовжено процесуальний строк на усунення недоліків позовної заяви адвоката Ілющенко Анни Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 25.09.2023 про відкриття провадження в адміністративній справі судом ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області позов не визнало, про що 05.10.2023 подало відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив таке.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV (далі Закон №1105) з 01 січня 2023 року уповноваженим органом в системі державного соціального страхування є Пенсійний фонд України.

Фонд соціального страхування України реорганізувався шляхом приєднання до Пенсійного фонду України. Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області прийняло від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області справи про страхові виплати потерпілим та особам, які мають право на страхові виплати, але в паперовому вигляді були передані лише справи, сформовані зазначеним управлінням після 24.02.2022, постанови про призначення потерпілим перерахованої щомісячної страхової виплати відповідно до частини другої статті 37 з 01.03.2022 та пакети документів, які є підставою про призначення страхових виплат, по яких не призначено страхові виплати внаслідок встановлення стійкої втрати професійної працездатності потерпілого або у разі смерті потерпілого.

Згідно даних актів приймання-передачі від 16.01.2023 справ про страхові виплати потерпілим та особам, які мають право на страхові виплати (пакетів документів, які є підставою про призначення страхових виплат, по яких не призначено страхові виплати внаслідок встановлення стійкої втрати професійної працездатності потерпілого або у разі смерті потерпілого), від управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області до Головного управління було передано лише висновок МСЕК від 15.12.2022 серія 12ААА №114425 про встановлення відсотків втрати професійної працездатності ОСОБА_1 . Паперова справа ОСОБА_1 до Головного управління не передавалася, оскільки залишились на тимчасово окупованій території Луганської області.

Відповідно до Переліку потерпілих та осіб, які мають право на страхові виплати в разі смерті потерпілого, які перебували на обліку в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, зазначеного в листі Пенсійного фонду України від 05.06.2023 №2800-030402-9/30610, ОСОБА_1 перебував на обліку в Антрацитівському відділенні УВД ФССУ в Луганській області. Згідно з висновком МСЕК потерпілому встановлено стійку втрату професійної працездатності з 01.04.2014 по 31.03.2016 рік. Як внутрішньо переміщена особа він звертався за продовженням та виплатою раніше призначених страхових виплат до Слов`янського відділення УВД ФССУ в Донецькій області. У зв`язку із закінченням терміну дії довідки МСЕК, виплати ОСОБА_1 було припинено з 01.04.2016.

Згідно пункту 6 статті 41 Закону №1105, страхові виплати здійснюються протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк здійснення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого під час наступного огляду МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до уповноваженого органу управління. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Згідно з пунктом 3.2.6 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 №11 «Про затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат» (далі Порядок №11) якщо щомісячні страхові виплати було припинено та з моменту припинення пройшло більше як три роки, то призначення здійснюється на загальних підставах відповідно до вимог частини першої статті 42 Закону №1105 (в редакції до 01.01.2023) та вимог підпункту 3.4.2 цього Порядку.

Відповідачем 19.06.2023 №4489/С-1200-23 зареєстровано звернення ОСОБА_1 , яке надійшло засобами Укрпошти в паперовому конверті разом із заявою про призначення страхових виплат, написаною в довільній формі, не на встановленому бланку, до якої було додано наступні документи, а саме: копія з копії акта про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1; копія ІD-картки; копія РНОКПП; копія трудової книжки; копія висновку МСЕК; копія заяви про відкриття рахунку в банку; опис наданих документів.

Враховуючи, що з моменту припинення страхових виплат ОСОБА_1 пройшло більше як три роки, заява повинна розглядатись як первинне призначення.

Відповідно до пункту 1 статті 37 Закону №1105 для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України.

Заява може бути подана до Пенсійного фонду України у формі паперового документа. Заява потерпілого, надіслана до відповідача з порушенням вимог пункту 1 статті 37 Закону №1105, не розглядалася відділом призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг, рішення за результатами розгляду не приймалось.

Тому, відповідачу листом від 13.07.2023 №4610-4489/С-02/8-1200/23 був роз`яснений порядок звернення за призначенням страхових виплат та запропоновано надати документи, що підтверджують його право на отримання страхових виплат.

На підставі вищенаведеного, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 31.07.2018 № 1250-588599.

ОСОБА_1 перебував на обліку в Антрацитівському відділенні УВД ФССУ в Луганській області. Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потребах у додаткових видах допомоги серії 10ААА № 092383 потерпілому встановлено стійку втрату професійної працездатності (15 відсотків) з 01.04.2014 по 31.03.2016.

У зв`язку із закінченням терміну дії довідки МСЕК, виплати ОСОБА_1 було припинено з 01.04.2016, що не заперечується сторонами по справі.

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потребах у додаткових видах допомоги серії 12 ААА №114425 потерпілому ОСОБА_1 встановлено стійку втрату професійної працездатності (5 відсотків) з 22.11.2022 по 01.12.2024 за наслідками нещасного випадку на виробництві від 18.08.2009.

Згідно даних Актів приймання-передачі від 16.01.2023 справ про страхові виплати потерпілим та особам, які мають право на страхові виплати (пакетів документів, які є підставою про призначення страхових виплат по яких не призначено страхові виплати внаслідок встановлення стійкої втрати професійної працездатності потерпілого або у разі смерті потерпілого),

Сторонами по справі не заперечується, що від управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області до Головного управління ПФУ в Луганській області було передано висновок МСЕК від 15.12.2022 серія 12ААА №114425 про встановлення відсотків втрати професійної працездатності ОСОБА_1 .

В червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою довільної форми, надавши пакет документів (копії: паспорту, РНОКПП, акта за формою Н-1 від 22.08.2009, трудової книжки, а також заяви з банку про відкриття рахунку та відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків), відповідно до якої просив призначити йому щомісячну страхову виплату втраченого заробітку потерпілого в зв`язку із отриманою травмою на виробництві на шахті «Комсомольська» в м.Антрацит, згідно акта №53 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 22.08.2009. На підставі зазначеного позивач просив відповідача надати відповідну постанову, а в разі відмови - обґрунтовану відповідь згідно чинного законодавства.

Листом від 13.07.2023 на вищевказану заяву позивача відповідачем роз`яснено порядок звернення за призначенням страхової виплати. Зокрема відповідачем зазначено, що для призначення страхових виплат в разі втрати професійної працездатності позивачу необхідно особисто звернутися до будь-якого сервісного центру Пенсійного фонду України за місцем проживання/перебування з відповідною заявою та надати наступні документи: паспорт громадянина України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); банківські реквізити для перерахування страхових виплат; акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1; акт (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії) що стався (сталася) за формою Н-5; рішення суду про встановлення факту нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (якщо було засідання з цього питання); висновок МСЕК про встановлення відсотків втрати професійної працездатності; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (за наявністю); трудову книжку; довідку про середню заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) (у разі відсутності даних про заробітну плату потерпілого в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування про нараховану заробітну плату (дохід) та сплату страхових внесків) перед настанням страхового випадку за місцем роботи, де стався страховий випадок, за період з 01.02.2009 по 31.07.2009.

Додатково відповідачем зазначено, що згідно з пунктом 3 статті 30 Закону 1105 підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. Законодавством не передбачено призначення страхових виплат за наявними копіями документів.

Тобто, відповідачем не розглядалась по суті заява повивача про призначення страхової виплати разом з наданими документами та, відповідно рішення за результатами розгляду такої заяви відповідачем не приймалось.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Призначення та здійснення страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV (далі Закон № 1105).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1105, страховий випадок за соціальним страхуванням від нещасних випадків - це нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене в період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок або професійне захворювання, яке сталося внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці.

Положенням ч. 1 ст. 29 Закону № 1105 встановлено, що страхуванню від нещасного випадку підлягають, зокрема, особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах.

Згідно зі ст. 30 Закону № 1105, страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про охорону праці".

Підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Страхові виплати складаються із: 1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу; 5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до ст.37 Закону №1105 для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України.

За малолітніх або неповнолітніх осіб заяву подає один із батьків або інший законний представник.

Заява може бути подана до Пенсійного фонду України у формі паперового документа.

Територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій:

1) акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами;

2) даних про встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності;

3) даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи, яка має право на виплати, та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть потерпілого та інших актів цивільного стану, необхідних для призначення страхових виплат;

4) даних реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про працевлаштування, нараховану заробітну плату (дохід) і сплату страхових внесків та інших даних, необхідних для призначення виплат;

5) наявних даних Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання;

6) даних органів реєстрації про реєстрацію місця проживання;

7) даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти про навчання;

8) даних Державного реєстру боржників про виплату аліментів;

9) даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо статусу внутрішньо переміщеної особи;

10) даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Потерпілий або особи, які мають право на страхові виплати, у разі відсутності необхідної інформації в державних реєстрах і базах даних мають право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхових виплат.

Згідно зі ст. 38 Закону №1105 територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Територіальні органи уповноваженого органу управління можуть затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

Згідно зі ст. 39 Закону №1105 уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо:

1) потерпілий вчиняв дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання рекомендацій лікаря), що сприяли настанню страхового випадку;

2) роботодавець, інші органи, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілий надали уповноваженому органу управління завідомо неправдиві відомості про страховий випадок;

3) застрахована особа вчинила умисне кримінальне правопорушення, що призвело до настання страхового випадку.

Уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованій особі, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом.

Згідно з п. 1.3. розділу І Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 11 (далі Порядок № 11), Управління (відділення) Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон) та цим Порядком і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.

Відповідно до 3.1. розділу ІІІ Порядку № 11, для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати до управління (відділення) Фонду подається:

заява особисто за встановленою виконавчою дирекцію Фонду формою;

копія паспорта;

копія реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті).

Копії документів засвідчуються працівником управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналів.

Працівниками управління (відділення) Фонду до справи про страхові виплати додаються:

оригінал акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання (отруєння) за формою, встановленою Кабінетом Міністрів України;

оригінал виписки медико-соціальної експертної комісії (далі МСЕК) про ступінь втрати професійної працездатності;

інформація з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про нараховану заробітну плату (дохід) та сплату страхових внесків. У разі коли відомості про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не містять усіх необхідних даних для визначення розміру середньої заробітної плати, працівники управління (відділення) Фонду отримують інформацію у страхувальника. У разі відсутності страхувальника на момент формування справи про страхові виплати, довідку, що підтверджує розмір заробітної плати перед настанням страхового випадку, може надати потерпілий;

інформація з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про трудові, цивільно-правові відносини потерпілого, реєстрацію фізичної особи підприємця, члена фермерського господарства, члена особистого селянського господарства, самозайнятої особи на момент настання страхового випадку в залежності від місця, де стався страховий випадок. У разі відсутності такої інформації потерпілим надаються копії документів, які підтверджують, що на момент настання страхового випадку він працював саме у того страхувальника, у якого стався нещасний випадок або зареєстровано професійне захворювання.

Право на отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати настає з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по закінченню трьох років з дня встановлення МСЕК стійкої втрати потерпілим професійної працездатності внаслідок ушкодження здоров`я, то страхові виплати призначаються з дня звернення за їх призначенням відповідно до чинних нормативно-правових актів.

У разі відсутності документів, необхідних для призначення виплат в управліннях (відділеннях) Фонду, та наявності їх у потерпілого, він може надати ці документи для призначення виплат.

Таким чином, право на отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати настає з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності та за умови подання всіх необхідних документів, визначених чинним законодавством.

Згідно з пунктом 3.2.6 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 №11 «Про затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат» якщо щомісячні страхові виплати було припинено та з моменту припинення пройшло більше як три роки, то призначення здійснюється на загальних підставах відповідно до вимог частини першої статті 42 Закону та вимог підпункту 3.4.2 цього Порядку. Середньомісячна заробітна плата обчислюється з урахуванням пункту 14 Постанови Кабінету Міністрів України № 1266.

Згідно з пунктом 3.4.1 Порядку 3.4.1. щомісячна страхова виплата встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати потерпілого перед настанням страхового випадку.

При цьому максимальний розмір щомісячної страхової виплати не повинен перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на дату настання права на страхову виплату.

Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб, на дату настання права на страхову виплату.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до відповідача із заявою довільної форми, але вказана заява містила усі необхідні реквізити та чітко сформульовані вимоги щодо призначення страхової виплати позивачу.

Законом №1105 встановлено, що територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Водночас, відповідач, отримавши заяву позивача про призначення страхових виплат відповідного рішення, що оформлюється постановою, де повинно бути зазначено дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплаті, протягом 10 календарних днів не прийняв.

Тобто, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом №1105, що свідчить про допущення відповідачем як суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності стосовно розгляду поданої позивачем заяви.

Відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, без прийняття відповідного рішення, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача.

Оскільки рішення за наслідками розгляду заяви позивача відповідачем прийнято не було, наразі суд не надає оцінку доводам відповідача, наведеним у листі від 13.07.2023 №4610-4489/С-02/8-1200/23 про те, що законодавством не передбачено призначення страхових виплат за наявними копіями документів.

Враховуючи викладене, з метою ефективного захисту прав позивача, суд, вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно не розгляду та не прийняття рішення (постанови) за результатами розгляду заяви позивача від 15.06.2023 про призначення страхових виплат, а також зобов`язати Головне управління ПФУ в Луганській області розглянути заяву позивача від 15.06.2023 про призначення страхових виплат, відповідно до вимог Закону №1105, із прийняттям відповідного рішення.

Водночас, позовні вимоги про визнання рішення, прийнятого у вигляді відповіді Головного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області від 13.07.2023 №4610-4489/С-02/8-1200/23 щодо відмови у призначенні страхових виплат ОСОБА_1 протиправним та зобов`язання Головне управління Пенсійного Фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 страхові виплати в зв`язку із отриманою травмою на виробництві на шахті «Комсомольська» в м. Антрацит з 15 грудня 2022 року (дати останього огляду МСЕК), задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем не приймалось рішення щодо відмови у призначенні страхових виплат, а лише надано відповідь на заяву про призначення таких виплат відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

Відтак, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн. Також позивачем понесено витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки порушення прав позивача відбулось через протиправну бездіяльність відповідача, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 1073,60 грн стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Луганській області.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя №R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до пунктів 1, 5, 6статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; захист - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

З приводу зазначеного питання висловлювався і Конституційний Суду України, так, пунктом 3.2 рішення від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Також Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Отже, з викладеного слідує, що до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 цього ж Кодексу).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 Кодексу).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у додаткових постановах Верховного Суду від 11.12.2019 та від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18 (адміністративне провадження №К/9901/17099/19, №К/9901/17108/19, №К/9901/18639/19).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

До матеріалів справи на підтвердження складу та розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано (копії):

- договір про надання правової допомоги від 04.05.2023 № 03/23,

- розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу - додаток 1 до договору 03/23, із зазначенням тарифів на послуги: вивчення документів, наданих ОСОБА_1 , надання консультації 1000 грн, підготовка, направлення позовної заяви та додатків до суду 5000 грн;

- квитанція до прибуткового касового ордера №64 від 23.09.2023 про сплату витрат на правову допомогу на підставі договору 03/23 на суму 6000 грн.

Суд зауважує, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Також суд звертає увагу на положення частини сьомої статті 134 КАС України, за якою обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач, 09.11.2023 надав суду заперечення щодо заявленого розміру судових витрат на правничу допомогу, вказавши, що заявлена сума є неспівмірною, оскільки справа не є складною, щодо спірних правовідносин існує стала судова практика, адвокат заявив клопотання щодо розгляду справи без його та участі позивача.

Також представником відповідача було зазначено, що договором про надання правової допомоги визначено, що сума гонорару встановлюється додатками до цього договору, проте таких додатків позивачем не надано.

Представник позивача Ілющенко А.А. 09.11.2023 надала заперечення з цього приводу, зазначивши, що доводи відповідача не відповідають дійсності.

Суд звертає увагу відповідача, що до позовної заяви було додано, зокрема, розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, який є додатком 1 до договору про надання правової допомоги від 04.05.2023 № 03/23.

Згідно з частиною другою статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 6000,00 грн підтверджені належними доказами та стосуються даної справи.

Водночас суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з корегуванням обраного представником позивача способу судового захисту.

З урахуванням обставин справи, а саме: справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; виходячи з характеру доказів у справі (відсутності експертиз, відсутності виклику свідків, тощо); кількості сторін та відсутності інших учасників у справі, суд вважає розмір вартості наданих послуг неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Відтак, враховуючи, що спір виник у правовідносинах щодо соціального забезпечення, які не є складними, зважаючи на аргументи відповідача про неспівмірність цих витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення суми витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню позивачу до 3000,00 грн. Такий підхід відповідатиме вимогам співмірності, розумності та справедливості.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги адвоката Ілющенко Анни Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, 93404, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Шевченко, 9) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 15.06.2023 про призначення страхових виплат та не прийняття рішення (постанови) за результатами розгляду вказаної заяви.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.06.2023 щодо призначення йому страхових виплат та прийняти рішення (постанову) за результатами розгляду вказаної заяви.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Є. Петросян