Справа № 160/12422/23
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними пунктів наказу та зобов?язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому з урахуванням уточнень просить суд:
- визнати протиправними та скасувати пункти № 3.1, 3.2, 4, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.09.2022 року №609 «Про результати службового розслідування»;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 грошові кошти стягнуті на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.09.2022 року № 609 «Про результати службового розслідування».
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.06.2022 р. па підставі рапорту помічника командира з фінансово економічної роботи - начальника фінансової служби ст. лейтенанта ОСОБА_2 від 17.06.2022 р. вх. №2093 призначено службове розслідування за фактом відсутності у рапортах, щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовців, які зараховалі до списків особового складу військової частини та з невідомих причин не подані командирами у загальних списках командиром військової частини НОМЕР_1 призначено службове розслідування наказ №380 від 18.06.2022 року.
За результатами службового розслідування запропоновано притягнути позивача до повної матеріальної відповідальності на суму у розмірі 172 608 (сто сімдесят дві тисячі шістсот вісім) гривень, 45 копійок.
Також, відповідно до п.4 даного паказу «за порушения вимог статей 11, 16 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 2.7 наказу Міністерства оборони України "Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України» віл 26.05.2014 року № 333 капітана ОСОБА_1 притянуто до диспишліпарної відновідальності на підставі статей 48, 55 Диспиплінарного Статуту Збройних Сил України оголошено «Сувору Догану» та притягнуго до повної матеріальної відповідальності на суму у розмірі 172 608 (сто сімдесят дві тисячі шістсот вісім) гривень, 45 копійок».
На підставі означеного вище, позивач звернувся до суду.
Ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування. Витребувано у Військової частини НОМЕР_1 матеріали службового розслідування, призначеного на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.06.2022 р. №423.
У встановлений судом строк відзиву, витребуваних доказів, клопотання про продовження строку для їх подання або повідомлення про неможливість надання витребуваних доказів від відповідача до суду не надходило.
На підставі викладеного вище, суд зазначає, що вжив заходи, щодо належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, у порядку визначеним КАС України.
Означена правова позиція викладена в тексті ухвали Касаційного адміністративного суду Верховного Суду по страві №560/5541/20 від 17.11.2022 р., в тексті якого зазначено, що байдужа поведінка учасника справи, що виявляється, зокрема, у неотриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Частиною 4 ст. 159 КАС України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
При цьому, суд вживав заходи, щодо повідомлення відповідача на наявність означеного спору, що підтверджується теефонограмою від 16.10.2023 р., яка міститься в матеріалах справи.
Водночас, суд ззаначає, що позовна заява з додатками була вречена представнику відповідача 16.10.2023 р., шо підтверджується розпискою від 16.10.2023 р., яка міститься в матеріалах справи.
На підставі означеного вище, судом було надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`яти днів, відповідно до норм КАС України.
Відповідач, у встановлений судом строк, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, причини неподання відзиву на позовну заяву суду не повідомив.
Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, прийшов до таких висновків.
Відповідно до наказу № 49 командира військової частини (по стройовій частині) А1962 від 02.03.2022 р. військовослужбовця старшого лейтенанта ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділення персоналу військової частини НОМЕР_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.06.2022 р. №380 «Про призначення службового розслідування» па підставі рапорту помічника командира з фінансово-економічної роботи - начальника фінансової служби ст. лейтепанта ОСОБА_2 від 17.06.2022 року вх. №2093 призначено службове розслідування за фактом відсутності у рапортах, щодо вишлати додаткової винагороди військовослужбовців, які зараховані ло списків особового складу військової частини та з невідомих причин не подані командирами у загальних списках.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2022 р. №573 «Про призупиення службового розслідування» призупинено службове розслідування, призначене накази командира військової частини НОМЕР_1 від 28.06.2022 р. №423 «Про призначення службового розслідування» до отримання відповіді на запити від 04.07.2022 р. №929, 930 інформація з я кої може містити істотні дані для всебічного та об`єктивного розслідування.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.07.2022 р. за №630 «Про призначення службового розслідування» старшому помічнику начальника оперативного відділення штабу військової частини НОМЕР_3 майору ОСОБА_3 провести службове розслідування за фактом переплати грошового забезпечення солдату
ОСОБА_4 , солдату ОСОБА_5 , сержанту ОСОБА_6 , сержанту ОСОБА_7 , старшому солдату ОСОБА_8 старшому солдату ОСОБА_9 з метою встановлення винних осіб.
Відповідно до акту службового розслідування від 14.09.2022 р. судом встановлено, що в ході службового розслідування були встановлені наступні обставини.
02 березня 2022 року призначено старшого лейтенанта ОСОБА_1 начальником відділення персоналу (витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №49 від 02 березня 2022 року), що переміщеня особового складу до інших військових частин не погоджувалась з ним, заміна списків особового складу не доводилась.
3 пояснення сержанта-менеджера 3 категорії ОСОБА_10 стало відомо, що за підписання проектів наказів по особовому складу військової частини НОМЕР_1 та доведения їх до відповідих осіб був відповідальний начальник відділення персоналу капітан ОСОБА_1 , що підтверджується поясненнями сержанта-менеджера 3 категорії ОСОБА_11 , солдатом ОСОБА_12 , які містяться в матеріалах справи.
Також встановлено, що стосовно ОСОБА_1 вбачається непрямий умисел та порушення ч.4 ст.11, ст. 16 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, а також порушення вимог ст.2.7 наказу Міністерства оборони України № 333, а саме зарахування особового складу до списків військової частини і виключення зі списків, а також внесення в облікові документи зміни, які відбулися в персональних облікових даних військовослужбовців і працівників, крім освіти, реєстрації (розірвання) шлюбу, народження дітей, здійснюється тільки на підставі наказів по стройовій частині, саме капітан ОСОБА_1 не виключив зі списків військової частини НОМЕР_1 на підставі наказу по особовому складу лейтенанта ОСОБА_13 попри надані документи які можна вважати підставою для виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , дані дії призвели до збитків державі на загальну суму у розмірі 172 608 (сто сімдесят дві тисячі шістсот вісім) гривень, 45 копійок.
За результатами службового розслідування запропоновано притягнути позивача до повної матеріальної відповідальності на суму у розмірі 172 608 (сто сімдесят дві тисячі пістсот вісім) гривень, 45 копійок.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 14.09.2022 року №609 «Про результати службового розслідування» встановлено, наступне: відповідно до п. 2 ст.2.3.2 Інструкції з діловодства Збройних Сил України від 07.04.2017 року № 124, а саме звільнення із займаних посад, зарахування військовослужбовців у розпорядження відповідних командирів відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців здійснюється на підставі наказів по особовому складу за що відповідає начальник персоналу військової частини. З пояснення начальника відділення персоналу (на той час начальника стройової частини) майора ОСОБА_14 , стало відомо, що військовослужбовці: сержант ОСОБА_15 , сержант ОСОБА_16 , старший солдат ОСОБА_17 , солдат ОСОБА_18 , молодший сержант ОСОБА_19 , старший солдат ОСОБА_20 , старшина ОСОБА_21 , лейтенант ОСОБА_13 , молодший сержанг ОСОБА_22 не були виключені зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у зв?язку з тим, що накази по особовому складу командира військової частини НОМЕР_1 та старших штабів на переміщення вказаних військовослужбовців у стройову частину не надходили встановленим порядком, оскільки не було наказів по особовому складу.
В діях капітана ОСОБА_1 вбачається непрямий умисел та порушення ч.4 ст. 11, ст. 16 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, а також порушення вимог ст.2.7 наказу Міністерства оборони України № 333, а саме зарахування особового складу до списків військової частини і виключення зі списків, а також внесення в облікові документи зміни, які відбулися в персональних облікових даних військовослужбовців і працівників, крім освіти, реєстрації (розірвання) шлюбу, народження дітей, здійснюються тільки на підставі наказів по стройовій частині, саме капітан ОСОБА_1 не виключив зі списків військової частини НОМЕР_1 на підставі наказу по особовому складу лейтенанта ОСОБА_13 попри надані документи які можна вважати підставою для виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , дані дії призвели до збитків державі на загальну суму у розмірі 172 608 (сто сімдесят дві тисячі шістсот вісім) гривень, 45 копійок
Відповідпо до п.3 даного наказу «помічнику командира військової частини з фінансово-економічної роботи-начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 : 3.1 оголосити загальну переплату військовослужбовцям у розмірі 516 437 (п?ятсот пістпадцять тисяч чотириста тридцять сім) гривень 68 копійок; 3.2 суму у розмірі 172 608 (сто сімдесят дві тисячі шістсот вісім) гривень, 45 копійок занести до книги грошових стягнень і нарахувать частини стосовно капітана ОСОБА_1 .».
Також, відповідно до п.4 даного паказу «за порушения вимог статей 11, 16 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил Україпи, статті 2.7 наказу Міпістерства оборони України "Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу» Збройних Сил України» від 26.05.2014 року № 333 капітана ОСОБА_1 притянуто до дисциплінарної відповідальності на підставі статей 48, 55 Диспиплінарного Статуту Збройних Сил України оголошено «Сувору Догану» та притянуто до повної матеріальної відповідальності на суму у розмірі 172 608 (сто сімдесят дві тисячі шістсо вісім) гривень, 45 копійок.».
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України регламентовано, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 24 цього Закону №2232 передбачено, що початком проходження військової служби вважається, зокрема, день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
За п. 5, 6 Положення № 1115/2009, громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на військовій службі визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України.
Відповідно до Вступної частини Статуту внутрішньої служби Збройних Сил, Цей Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах. Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини). Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями. Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
За положенням ст.5, 6, 8 Загальних положень Статуту внутрішньої служби Збройних Сил, Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.
Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Відповідальність за стан внутрішньої служби у військових частинах покладається на всіх прямих начальників, які повинні подавати допомогу підпорядкованим військовим частинам і підрозділам в організації та забезпеченні виконання вимог внутрішньої служби і систематично перевіряти її стан.
За ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (п. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил).
Статтею 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил визначено, що на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.
Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Статтею 1, 2 Дисциплінарного статут ЗСУ визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 5 Дисциплінарного статут ЗСУ передбачено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених законами та військовими статутами заходів примусу аж до арешту винного й притягнення його до кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного статут ЗСУ, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
За положенням ст. 48 Дисциплінарного статут ЗСУ, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
За положенням ст. 54 Дисциплінарного статут ЗСУ, командир окремого батальйону (корабля 2 рангу), а також командир окремої військової частини, який користується дисциплінарною владою командира батальйону (корабля 3 рангу), має право застосовувати стягнення, визначені в пунктах "а"-"ґ" статті 48 цього Статуту (крім попередження про неповну службову відповідність осіб офіцерського складу).
Відповідно до ст. 83 Дисциплінарного статут ЗСУ, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
За ст. 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно статтею 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку виконавською дисципліною є належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями функціональних обов`язків (посадових інструкцій), наказів Міністерства оборони України, доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин).
Службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку службове розслідування може призначатися, зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку передбачено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Відповідно до абзацу першого пункту 1 Розділу III Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Пунктом 3 розділу ІV Порядку передбачено, що військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Відповідно до пунктів 1-4 розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.
За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності (пункти 1, 2 розділу VI Порядку).
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та від 24.02.2022 року № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята постанова "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.
Здійснивши системний аналіз зазначених вище норм чинного законодаства та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з наступних підстав.
При цьому, суд критично ставиться до посилань позивача на той факт, що поіменні списки, мобілізаційні розпорядження до позивача, як до посадової особи не надходили, оскільки зазначене спростовується матеріалами проведеного службового розслідування, долученими до матеріалів справи.
Суд також зазначає, що позивач не навів жодної конкретної норми Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України та наказу Міністерства оборони України, яка була порушена відповідачами при проведенні службової перевірки та винесення на підставі висновкій останньої оскаржуваного наказу.
Водночас, позивачем не було надано до суду належних та допустимих доказів в розумінні норм ст.ст. 73, 74 КАС України, стосовно того, що відносно ОСОБА_1 вбачається непрямий умисел та порушення ч.4 ст.11, ст. 16 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, а також порушення вимог ст.2.7 наказу Міністерства оборони України № 333, а саме зарахування особового складу до списків військової частини і виключення зі списків, а також внесення в облікові документи зміни, які відбулися в персональних облікових даних військовослужбовців і працівників, крім освіти, реєстрації (розірвання) шлюбу, народження дітей, здійснюється тільки на підставі наказів по стройовій частині, саме капітан ОСОБА_1 не виключив зі списків військової частини НОМЕР_1 на підставі наказу по особовому складу лейтенанта ОСОБА_13 попри надані документи які можна вважати підставою для виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , дані дії призвели до збитків державі на загальну суму у розмірі 172 608 (сто сімдесят дві тисячі шістсот вісім) гривень, 45 копійок.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості
Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.
Щодо розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд зазначає, що відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору, а, отже, їх розподіл не здійснюється.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними пунктів наказу та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Судові витрати у вигляді судового збору у справі не розподілялись.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька