Справа № 300/5801/23
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" листопада 2023 р. справа № 300/5801/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Гомельчука С.В.,
при секретарі Лудчак А.В.,
за участю представника позивача Білана Н.М.,
представників відповідача Петрук Н.Д., Галинської Д.І.,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецагропроект» (далі позивач, ТОВ «Спецагропроект», товариство) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі відповідач, ГУ ДПС), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № 003425/0701 від 26.04.2023.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що в період з 28.02.2023 року по 20.03.2023 року посадовою особою відповідача проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Спецагропроект» з питань законності декларування бюджетного відшкодування та від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис грн по податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2022 року, за результатами проведення якої складено Акт №2131/09-19-07-01/35097580 від 27.03.2023 року.
02.05.2023 року засобами поштового зв`язку ТОВ «Спецагропоект» вручено податкове повідомлення-рішення № 003425/0701 від 26.04.2023 року, складене за результатами перевірки, яким встановлено порушення платником податків п.п. 14.1.36, п.п. 14.1.71, п.п. 14.1.80, п.п. 14.1.219, п.п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, п. 187.1. ст. 187, п. 188.1 ст. 188, Податкового кодексу України, зменшено суму бюджетного відшкодування за грудень 2022 року в сумі 357990,00 грн та застосовано штрафні санкції в сумі 178995,00 грн.
Вважає спірне рішення необґрунтованим та незаконним, зокрема, з огляду на те, що підстави для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків не відповідають Акту позапланової виїзної документальної перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість №2131/09-19-07-01/35097580 від 27.03.2023 року.
Зазначає, що перевіркою достовірності і повноти визначення суми податкових зобов`язань та врахування при розрахунку показника рядка 19 Декларації (рядок 9 (колонка Б) Декларації) встановлено її заниження на 357990,00 грн, що призвело до завищення на цю ж суму показника рядка 19 Декларації».
Так, заниження задекларованих суб`єктом господарювання показників у рядку 1 Декларацій «колонка Б сума ПДВ» встановлено шляхом аналізу даних інформаційних систем ДПС України ITC «Податковий блок», «Єдиний реєстр податкових накладних» та даних бухгалтерського обліку із відповідним підтвердженням первинними документами, внаслідок чого визначено, що ТОВ «Спецагропроект» протягом періоду з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року надавало послуги зберігання кукурудзи за договірними цінами 0,85 грн та 4,20 грн за тонно-добу (т/добу) без ПДВ, та соняшника за договірними цінами 0,85 грн за тонно-добу без ПДВ. Згідно проведеного аналізу порівняння цін, які склались на ринку послуг зберігання зерна протягом періоду з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року, встановлено надання ідентичних послуг зберігання зерна іншими суб`єктами господарювання, зокрема за цінами: зберігання соняшника (тонно-добу) - 4,0 грн за тонно-добу без ПДВ: постачальник послуг ТОВ «Західна Агровиробнича Компанія». Таким чином, висновками перевірки визначено, що ТОВ «Спецагропроект» здійснювало постачання послуг зберігання кукурудзи за договірною ціною 0,85 грн за тонно-добу без ПДВ та послуг зберігання соняшника за договірною ціною 0,85 грн за тонно-добу без ПДВ, які не відповідають ринковій і, що є нижчою за звичайну (ринкову) ціну яка становить відповідно 4,2 грн за т/добу та 4 грн за т/добу. А тому, перевіркою встановлено заниження бази оподаткування по ПДВ за грудень 2022 року на суму 1789951,00 грн та відповідно занижено податкові зобов`язання по ПДВ за грудень 2022 року на суму 357990,21 грн.
Водночас, представник позивача зазначає, що положення Податкового кодексу України та Закону України «Про ціни і ціноутворення» свідчать про те, що суб`єкти господарювання реалізують продукцію за цінами, самостійно визначеними сторонами договору. Така ціна, якщо не доведено зворотне, вважається такою, що відповідає рівню ринкових цін.
Вказує, що відповідно до Наказу Держкомстату України від 14.11.2006 року №519 «Про затвердження Методологічних положень щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін»: ринкова ціна - ціна, сформована під впливом попиту та пропозиції на товар в умовах конкурентного ринку.
Враховуючи викладене, обов`язок доведення невідповідності ціни договору рівню звичайних цін покладається на контролюючий орган.
При цьому, відсутність доказів звернення податкового органу до уповноваженого державного органу про отримання необхідної інформації свідчить про порушення відповідачем визначеної процедури з`ясування рівня звичайних цін.
Таким чином, представник позивача констатує, що в акті перевірки контролюючий орган: 1 не надає інформацію про те, яким саме чином проводив аналіз порівняння цін, які склались на ринку послуг зберігання зерна протягом періоду з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року; 2 не обґрунтовує розмір визначених звичайних (ринкових) цін та критерії, які використовувались для встановлення такого розміру; (3) не наводить врахованих критеріїв при визначенні послуг зі зберігання як ідентичних.
Виходячи із вище викладеного, податковим органом не було враховано обсяги надання послуг зберігання та терміни зберігання при заключенні договорів між покупцями наведених у порівняльній таблиці акта перевірки.
При цьому, часка контрагента СТОВ «Уїзд» становить 0,25%, тому відповідно ціна наданих йому послуг не може вказувати на звичайну (ринкову) ціну. А також надані вказаному контрагенту послуги не становлять суттєвої економічної вигоди у діяльності підприємства на відміну від інших контрагентів.
Щодо посилання податкового органу на проведений аналіз порівняння цін, які склались на ринку послуг зберігання зерна протягом періоду з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року, яким встановлено надання ідентичних послуг зберігання зерна іншими суб`єктами господарювання, зокрема за цінами: зберігання соняшника (т/добу) - 4,0 грн за т/добу без ПДВ: постачальник послуг ТОВ «Західна Агровиробнича Компанія», то представник позивача стверджує, що даний аналіз не доводить ідентичності наданих послуг, оскільки також не враховує обсяг наданих послуг та строки виконання зобов`язань які мають вплив на встановлення ціни. Отже, договірна ціна яка становить 0,85 грн за т/добу і є звичайною (ринковою) ціною.
Зважаючи на вищевикладене, підприємство не погоджується з висновками, які вказані в акті перевірки щодо порушення пп. 14.1.36, пп.14.1.71, пп. 14.1.80, пп. 14.1.219, пп.14.1.231, п.14.1 ст.14, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI, в результаті чого встановлено завищення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за грудень 2022 року в сумі 357990,00 грн.
З огляду на викладене, податкове повідомлення-рішення, складене на підставі акту перевірки, висновки якого суперечать нормам чинного законодавства, є незаконним та підлягає скасуванню.
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області скористалося правом на подання відзиву на позовну заяву, згідно якого позов не визнає та вважає його необґрунтованим.
Так, представник відповідача зазначає, що в ході проведення перевірки посадовим особам ТОВ «Спецагропроект» було вручено вимогу про надання пояснень та документального підтвердження від 28.02.2023 року №1 про надання до перевірки документів та пояснень, про що свідчать відповідні підписи. Платником податків надано письмову відповідь від 02.03.2023 року №02/1, до перевірки представлено запитувані первинні документи та дані бухгалтерського обліку.
В ході перевірки позивачу повідомлялось про необхідність надання обґрунтованого пояснення та документального підтвердження стосовно визначення (застосування) звичайної (ринкової) ціни зберігання однієї тони на добу сільськогосподарської продукції (зерна). Платником надано витяг з облікової політики ТОВ «Спецагропроект» стосовно організації бухгалтерського обліку формування собівартості послуг по зберіганню зерна, що надаються елеваторами, однак відповідь про обґрунтування наявності розумних економічних або інших причин (ділової мети) при реалізації зазначених послуг за цінами, нижчими звичайної/ринкової не надано, про що складено акт від 21.03.2023 року №330/09-19-07-01/35097580.
Згідно з проведеним аналізом порівняння цін, які склались на ринку послуг зберігання зерна протягом періоду з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року, встановлено надання ідентичних послуг зберігання соняшника (т/добу) іншими суб`єктами господарювання, зокрема ТОВ «Західна Агровиробнича Компанія» за звичайними цінами: 4,0 грн за т/добу без ПДВ.
Підтвердженням пов`язаності зазначених суб`єктів господарювання є те, що згідно з інформаційними базами інформаційно-аналітичної загальнодоступної та онлайн-системи YouControl.com.ua засновником ТОВ «Спецагропроект», отримувачів послуг зберігання зерна ТОВ «Аграрне підприємство «Придністровське», ТОВ «Райз Північ», ТОВ «Агро-Край», ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття», ТОВ «Агротермінал Констракшин» та надавача послуг зберігання соняшника ТОВ «Західна Агровиробнича Компанія» є TNA CORPORATE SOLUTIONS LLC (США). Дані суб`єкти групи компаній агрохолдингу України корпорації господарювання входять до Ukrlandfarming PLC.
В результаті реалізації послуг зберігання за цінами нижче ринкових/звичайних, розумна економічна причина (ділова мета) у ТОВ «Спецагропроект» відсутня.
На підставі акта перевірки відповідачем прийнято ППР від 26.04.2023 року № 003425/0701, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на 357990 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 178995 грн.
Наголошує, що в ході проведення перевірки здійснено аналіз, відповідно якого встановлено, що виробнича собівартість послуг зберігання платника податків перевищує вартість реалізації таких послуг, що свідчить про свідоме отримання збитку, тобто відсутність ділової мети, оскільки в цей же період ТОВ «Спецагропроект» реалізовував послуги зберігання іншій юридичній, не пов`язаній особі, за звичайними/ринковими цінами (4,2 грн за т/добу: СТОВ «Уїзд»).
Таким чином, перевіркою встановлено, що ТОВ «Спецагропроект» здійснювало постачання послуг зберігання кукурудзи за договірною ціною 0,85 грн за т/добу без ПДВ та послуг зберігання соняшника за договірною ціною 0,85 грн за т/добу без ПДВ, які не відповідають ринковій і, що є нижчою за звичайну (ринкову) ціну яка становить відповідно 4,2 грн за т/добу та 4 грн за т/добу, внаслідок чого допущено порушено пп. 14.1.36, пп. 14.1.71, пп. 14.1.80, пп.14.1.219 п.п.14.1.231, п.14.1 ст.14, п.187.1 ст. 187, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України, що призвело до заниження бази оподаткування по ПДВ за грудень 2022 року на суму 1789951 грн та відповідно заниження податкових зобов`язань по ПДВ за грудень 2022 року на суму 357990,21 грн.
За результатами проведеної перевірки, з урахуванням аналізу податкової звітності з податку на додану вартість, комп`ютерних автоматизованих інформаційних систем Державної податкової служби України ITC «Податковий блок», «Єдиний реєстр податкових накладних», наданих до перевірки первинних документів встановлено, що ТОВ «Спецагропроект» протягом періоду з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року надавало послуги зберігання зерна за ціною нижче звичайної пов`язаним особам ТОВ «Аграрне підприємство «Придністровське», ТОВ «Райз Північ, ТОВ «Агро-Край», ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття», ТОВ «Агротермінал Констракшин», так як встановлено юридичну залежність/пов`язаність платника податків та ряду контрагентів покупців, то застосування договірних цін в якості ринкових/звичайних цін у даних фінансово-господарських операціях між позивачем та наведеними контрагентами-покупцями суперечить вимогам пп. 14.1.71 та пп. 14.1.219 п.14.1 статті 14 Податкового кодексу України.
Ухвалою від 29.08.2023 провадження у справі відкрито. Вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Підготовче провадження закрито 26.10.2023, по суті справу розглянуто 07.11.2023.
За результатами проведеної перевірки складено акт №2131/09-19-07-01/35097580 від 27.03.2023 року, висновками якого визначено, що перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2022 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, задекларованого у попередніх звітних періодах за грудень 2022 року, встановлено порушення платником податків ТОВ «Спецагропроект»:
- пп. 14.1.36, пп.14.1.71, пп. 14.1.80, пп. 14.1.219 пл.14.1.231, п.14.1 ст.14, п.187.1 ст. 187, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2 Декларації) за грудень 2022 року в сумі 357990 грн;
- пп.200.1, п. 200.4, 200.14 ст.200 Податкового кодексу України, вимог Наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21 щодо Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість із змінами та доповненнями від 01.07.2016 року, в результаті чого відмовлено у бюджетному відшкодуванні за грудень 2022 року на суму ПДВ 1450 грн.
Не погодившись із висновками перевірки, ТОВ «Спецагропроект» звернулось до ГУ ДПС у Івано-Франківській області із запереченнями на акт перевірки (вих. №46 від 10.04.2023 року), до якого додано документи на спростування зроблених перевіркою висновків, за результатами розгляду яких листом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 24.04.2023 року № 6779/6/09-19-07-01-06 висновки перевірки залишені без змін.
Як наслідок, на підставі акту перевірки №2131/09-19-07-01/35097580 від 27.03.2023 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми «В1» від 26.04.2023 року №003425/0701, згідно якого визначено суму завищення бюджетного відшкодування позивачем у розмірі 357990 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 178995 грн.
Позивачем подано до ДПС України скаргу (вих. №51 від 16.05.2023 року) на вказане податкове повідомлення-рішення, яка ДПС України залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.
Предметом цього позову є податкове-повідомлення рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 26.04.2023 року №003425/0701.
Отже, в цій справі суд має надати оцінку на предмет правомірності такого податкового-повідомлення рішення, оцінивши його через призму верховенства права та критеріїв законності рішення суб`єкта владних повноважень, які наведені в частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).
При цьому суд наголошує, що принцип верховенства права підпорядковує державу інтересам людини, а не навпаки. Коли учасником правовідносин виступає держава, остання у суперечці щодо права з будь-якою особою, має поступитися на користь опонента, оскільки вона сама створила ситуацію правової невизначеності і порушила в такий спосіб принцип верховенства права.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення не відповідає критеріям законності рішення суб`єкта владних повноважень, які наведені в частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Статтею 16 ПК України визначені обов`язки платника податку, серед яких сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1).
Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (пункт 44.1 статті 44).
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
У пункті 75.1 статті 75 ПК України передбачено право контролюючих органів на проведення камеральних, документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу (пп.75.1.2).
Відповідно до підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Згідно з підпунктом 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Згідно з пунктом 85.6 цієї ж статті, у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.
Відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Частиною 2 статті 9 Закону № 996-ХІV передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Так, реалізуючи свою контрольну функцію, відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецагропроект» з питань законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис грн по декларації за грудень 2022 року з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків, за результатами якої складено акт від №2131/09-19-07-01/35097580 від 27.03.2023 року.
На підставі зафіксованих у вказаному акті порушень, відповідачем складено спірне податкове повідомлення-рішення, яке позивач вважає протиправним.
Аналіз доводів представника позивача, наведених у позовній заяві, свідчить про те, що позиція позивача у цій справі полягає у запереченні висновків перевірки лише в частині наявності порушень пп. 14.1.36, пп.14.1.71, пп. 14.1.80, пп. 14.1.219 пл.14.1.231, п.14.1 ст.14, п.187.1 ст. 187, п.188.1 ст.188 ПК України, в результаті чого встановлено завищення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2 Декларації) за грудень 2022 року в сумі 357990 грн.
Жодних заперечень щодо законності процедури проведення перевірки представник позивача не наводить, а тому суд не вбачає підстав для оцінки дотримання контролюючим органом процедури проведення перевірки, та як наслідок виявлення обставин, які вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки.
За таких обставин, суд надасть оцінку доводам представника позивача щодо помилковість висновків перевірки, викладених у акті перевірки, в частині допущення позивачем порушень чинного законодавства.
Пунктом 185.1 статті 185 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;
г) вивезення товарів за межі митної території України;
е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Згідно пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.
Згідно пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.
У разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання (пункт 189.1 статті 189).
Особливості формування податкового кредиту визначні статтею 198 ПК України.
Так, пунктом 198.1 статті 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Як передбачено пунктом 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
і) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У свою чергу, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 ПК України).
Суд наголошує, що згідно акта проведеної перевірки від 27.03.2023 року №2131/09-19-07-01/35097580, встановлено порушення позивачем:
- пп. 14.1.36, пп.14.1.71, пп. 14.1.80, пп. 14.1.219 пл.14.1.231, п.14.1 ст.14, п.187.1 ст. 187, п.188.1 ст.188 ПК України, в результаті чого встановлено завищення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2 Декларації) за грудень 2022 року в сумі 357990 грн;
- пп.200.1, п. 200.4, 200.14 ст.200 ПК України, вимог Наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21 щодо Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість із змінами та доповненнями від 01.07.2016 року, в результаті чого відмовлено у бюджетному відшкодуванні за грудень 2022 року на суму ПДВ 1450 грн.
Суд звертає увагу на те, що сутність виявлених порушень пп. 14.1.36, пп.14.1.71, пп. 14.1.80, пп. 14.1.219 пл.14.1.231, п.14.1 ст.14, п.187.1 ст. 187, п.188.1 ст.188 ПК України, згідно акту перевірки, полягає у такому.
Так, згідно змісту пункту 3.1 акту перевірки (сторінки 9-11) перевіркою своєчасності, достовірності і повноти визначення суми податкових зобов`язань та врахування при розрахунку показника рядка 19 Декларації (рядок 9 (колонка Б) Декларації) встановлено її заниження на 357990 грн, що призвело до завищення на цю ж суму показника рядка 19 Декларації».
Заниження задекларованих суб`єктом господарювання показників у рядку 1 Декларацій «колонка Б сума ПДВ» встановлено внаслідок такого порушення.
Аналізом комп`ютерних автоматизованих інформаційних систем Державної податкової служби України ITC «Податковий блок», «Єдиний реєстр податкових накладних» та даних бухгалтерського обліку із відповідним підтвердженням первинними документами (договори, акти виконаних робіт / наданих послуг та інші) встановлено, що ТОВ «Спецагропроект» протягом періоду з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року надавало послуги зберігання кукурудзи за договірними цінами 0,85 грн та 4,20 грн за тонно-добу без ПДВ, та соняшника за договірними цінами 0,85 грн за тонно-добу без ПДВ, а саме:
- ТОВ «Аграрне підприємство «Придністровське» (41102163), ТОВ «Райз Північ» (34264631), ТОВ «Агро-Край» (41103827), ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» (41481188) послуги зберігання кукурудзи надавалися по ціні 0,85 грн за тонно-добу;
- ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» (41481188), ТОВ «Агротермінал Констракшин» (39838125) послуги зберігання кукурудзи надавалися по ціні 0,85 грн за тонно-добу, СТОВ «Уїзд» (03752445) по ціні 4,20 грн за тонно-добу.
Таким чином, ТОВ «Спецагропроект» здійснювало постачання послуг зберігання кукурудзи за договірною ціною 0.85 грн за тонно-добу без ПДВ та послуг зберігання соняшника за договірною ціною 0,85 грн за тонно-добу без ПДВ, які не відповідають ринковій.
Отже, занижено базу оподаткування по ПДВ за грудень 2022 року на суму 1789951 грн та відповідно занижено податкові зобов`язання по ПДВ за грудень 2022 року на суму 357990,21 грн.
Щодо правомірності нарахування податкових зобов`язань з ПДВ у сумі 357990 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 178995 грн суд зазначає таке.
За приписами підпункту 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 ПК України звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено ПК України. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.
Відповідно до пункту 14.1.219 пункту 14.1 статті 14 ПК України ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.
За підпунктом 14.1.219 цього ж пункту, під ринковою ціною розуміється ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.
Ринок товарів (робіт, послуг) це сфера обігу товарів (робіт, послуг), що визначається виходячи з можливості покупця (продавця) без значних додаткових витрат придбати (реалізувати) товар (роботи, послуги) на найближчій для покупця (продавця) території (підпункт 14.1.218 цього ж пункту).
Статтею 10 Закону України «Про ціни і ціноутворення» визначено, що суб`єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують: вільні ціни; державні регульовані ціни. Ціни на товари, які призначені для реалізації на внутрішньому ринку України, установлюються виключно у валюті України, якщо інше не передбачено міжнародними угодами, ратифікованими Україною, та постановами Кабінету Міністрів України.
Відповідно до статті 11 указаного Закону вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що суб`єкти господарювання реалізують продукцію за цінами, самостійно визначеними сторонами договору. Така ціна, якщо не доведено зворотне, вважається такою, що відповідає рівню ринкових цін.
Як встановлено судом, згідно акту перевірки, ТОВ «Спецагропроект» протягом періоду з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року надавало послуги зберігання кукурудзи за договірними цінами 0,85 грн та 4,20 грн за тонно-добу без ПДВ, та соняшника за договірними цінами 0,85 грн за тонно-добу без ПДВ, а саме:
- ТОВ «Аграрне підприємство «Придністровське» (41102163), ТОВ «Райз Північ» (34264631), ТОВ «Агро-Край» (41103827), ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» (41481188) послуги зберігання кукурудзи надавалися по ціні 0,85 грн за тонно-добу;
- ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» (41481188), ТОВ «Агротермінал Констракшин» (39838125) послуги зберігання кукурудзи надавалися по ціні 0,85 грн за тонно-добу, СТОВ «Уїзд» (03752445) по ціні 4,20 грн за тонно-добу.
Однак, суд критично ставиться до таких доводів позивача, оскільки аналіз операцій по наданню послуг зберігання зерна свідчить, що ТОВ «Спецагропроект» по ідентичних послугах визначало цінову градацію щодо різних контрагентів, адже ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» та ТОВ «Агротермінал Констракшин» послуги зберігання кукурудзи надавалися по ціні 0,85 грн за тонно-добу, а у свою чергу СТОВ «Уїзд» - по ціні 4,20 грн за тонно-добу.
При цьому, несуттєвість частки коректного контрагента у сукупній вартості операції за період, що перевірявся, не нівелює настання у суб`єкта господарювання відповідальності, що визначена чинним законодавством.
Суд звертає увагу на те, що відповідач не надав жодних доказів того, що ним були здійснені дії по зверненню із відповідним запитом до уповноваженого органу для отримання інформації про ринкові ціни (ціни, що склалися на ринку товарів/послуг).
Судом у цій справі встановлено, що висновок про те, що ТОВ «Спецагропроект» здійснювало постачання послуг зберігання зерна соняшника за договірною ціною, яка не відповідає ринковій, контролюючим органом зроблено шляхом аналізу та порівняння цін, які склались на ринку послуг зберігання зерна протягом періоду з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року по наданню ідентичних послуг зберігання іншим суб`єктами господарювання ТОВ «Західна Агровиробнича Компанія».
Оцінюючи такий метод визначення ринкової ціни по постачанню послуг зберігання зерна, суд констатує про його недостатність для виснування того, що ТОВ «Спецагропроект» здійснювало постачання послуг зберігання зерна соняшника за договірною ціною, яка не відповідає ринковій.
У постанові від 12.09.2019 року у справі № 815/527/14 Верховний Суд зробив висновок про протиправність податкового повідомлення-рішення з тих міркувань, що податковим органом при визначенні звичайної ціни (…) не використовувалась інформація про укладені на момент придбання зазначених послуг договори з ідентичними (однорідними) послугами у співставних умовах, будь-яких запитів до уповноважених із цих питань органів не скеровувалось, аналіз ринку відповідних послуг не проводився.
У даному контекстів суд наголошує, що ані в акті перевірки, ані у відзиві на позовну заяву, контролюючим органом не наведено обставин того, що умови постачання послуг зберігання зерна соняшника ТОВ «Спецагропроект» та ТОВ «Західна Агровиробнича Компанія» були однаковими (як то по характеру наданих послуг, використаній матеріально-технічній базі для надання послуг, тощо).
Окрім цього, суд зазначає, що аналіз змісту акту перевірки свідчить про те, що контролюючий орган за ринкову ціну визначав ту, що є більшою, а саме за послуги зберігання кукурудзи - 4,20 грн за тонно-добу, та соняшника - 4,0 грн за тонно-добу.
Дійсно, визначення такої ринкової ціни з точки зору контролюючого органу має логічне значення, адже більша ціна за послуги матиме наслідком збільшення для платника податкового зобов`язання. Водночас, жодного обґрунтування, яке підкріплене доказовою базою, щодо дійсності такої ринкової ціни контролюючий орган не навів.
Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідач не довів належними та допустимими доказами, що операції з постачання послуг зберігання зерна не були обумовлені економічною причиною (діловою метою), тобто неспрямованими на отримання доходу, та бути такими, що здійснювалися за договірною ціною, яка не відповідає ринковій.
Таким чином, суд констатує про помилковість висновків перевірки про порушення ТОВ «Спецагропроект» пп. 14.1.36, пп.14.1.71, пп. 14.1.80, пп. 14.1.219 пл.14.1.231, п.14.1 ст.14, п.187.1 ст. 187, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України в частині завищення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2 Декларації) за грудень 2022 року в сумі 357990 грн.
Щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 178995 грн, то суд зазначає, що у даному випадку презюмується протиправність застосування таких санкцій, оскільки судом встановлено, що визначені в акті висновки перевірки про допущення позивачем порушення законодавства є помилковими.
Отже, за наявних матеріалів, суд вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення від 26.04.2023 року № 003425/0701, як протиправне, слід скасувати.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При цьому, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а згідно частини 2 цієї статті Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з підстав, викладених у мотивувальній частині рішення.
Щодо судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 8054,77 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1246.
У зв`язку із тим, що цей позов задоволено повністю, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 8054,77 грн за рахунок його бюджетних асигнувань. Доказів понесення інших витрат суду не надано.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 26.04.2023 № 003425/0701.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гомельчук С.В.

Рішення складене в повному обсязі 15 листопада 2023 р.