Справа № 120/11853/23
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 р. Справа № 120/11853/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в місті Вінниці за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сутисківської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

04.08.2023 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Сутисківської селищної ради про:

- визнання протиправною бездіяльність відповідача при розгляді заяви позивача про отримання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею по 2 га на території Сутисківської селищної ради, поза межами населеного пункту, за рахунок земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0231 площею 14,1413, цільове призначення 16.00 Землі запасу;

- зобов`язання відповідача на найближчому засідання сесії прийняти рішення, яким надати дозвіл позивачу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею по 2 га на території Сутисківської селищної ради, поза межами населеного пункту, за рахунок земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0231 площею 14,1413, цільове призначення 16.00 Землі запасу.

Позивач зазначає, що 25.11.2021 він звернувся до відповідача з заявою про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Сутисківської селищної ради. Оскільки на найближчому засіданні селищної ради подана ним заява не була розглянута, 13.12.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою, у якій просив розглянути його заяву щодо надання відповідного дозволу. Листом № 287 від 23.12.2021 Сутисківська селищна рада повідомила позивача про те, що 13.12.2021 його заява про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність розглядалася на засіданні постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, будівництва та благоустрою. Постійна комісія рекомендувала селищній раді відмовити в задоволенні поданої заяви. 15.12.2021 заява ОСОБА_1 розглядалася на засіданні селищної ради, однак рішення з цього питання не було прийнято.

Позивач зазначає, що відтоді його заява відповідачем не розглядалася, що свідчить про протиправну бездіяльність Сутисківської селищної ради щодо розгляду його заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Відтак з метою захисту своїх прав позивач звертається до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 09.08.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам 160, 161 КАС України. Так, суд встановив, що позов подано з пропущенням встановленого законом шестимісячного строку звернення до адміністративного суду. Для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви позивачу встановлено строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали шляхом подання до суду заяви (клопотання) про поновлення строку звернення до суду з цим позовом з наданням доказів поважності причин його пропуску, або ж наведення обґрунтованих письмових пояснень щодо дотримання строку звернення до суду у цій справі.

25.08.2023 від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 05.09.2023 вказану заяву задоволено та поновлено ОСОБА_2 строк звернення до адміністративного суду. Цією ж ухвалою відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідача зазначає, що 23.02.2022 відбулося засідання комісії з земельних відносин Сутисківської селищної ради, на якій у тому числі розглядалась заява позивача. Однак станом на 03.10.2023 відповідна заява на сесії Сутисківської селищної ради розглянута не була.

Крім того, відповідач звертає увагу на те, що до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі земельних ділянок у власність.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив, що позивач ОСОБА_1 подав до Сутисківською селищної ради клопотання від 25.11.2021 про надання йому дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована на території Сутисківської селищної ради (за межами населеного пункту).

До клопотання позивач додав графічні матеріли, а також копії свого паспорту та РНОКПП.

Листом від 23.12.2021 за № 287 Відділ комунальної власності, земельних відносин, містобудування, житлово-комунального господарства та благоустрою Сутисківської селищної ради повідомив позивача про те, що 13.12.2021 заява розглядалась на засіданні постійної комісії Сутисківської селищної ради з питань земельних відносин, природокористування, будівництва та благоустрою. Постійна комісія рекомендувала сесії селищної ради відмовити в задоволенні заяви, оскільки вирішується питання про дозаліснення земельної ділянки, на яку претендує позивач, для вирішення господарських потреб Сутисківської територіальної громади.

Також відповідач повідомив, що в порядок денний Х сесії селищної ради, яка відбулася 15.12.2021, було внесено питання "Про звернення громадян щодо виділення земельної ділянки". За результатами поіменного голосування рішення з цього питання не прийнято. Відтак заява позивача буде повторно виноситися на розгляд сесії селищної ради. Крім того, позивача інформували, що станом на 23.12.2021 у територіальній громаді налічується 132 учасники бойових дій, які мають право на першочергове забезпечення земельними ділянками.

Позивач вважає, що оскільки у передбачений законом строк і станом на дату пред`явлення позову відповідач не розглянув подане клопотання та за результатами його розгляду не прийняв рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу (за наявності підстав для цього), Сутисківська селищна рада порушує вимоги частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України та допускає протиправну бездіяльність, що змушує позивача за захистом своїх прав та інтересів звертатися до суду.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом статті 18 Земельного кодексу України (далі ЗК України) до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Конкретні категорії земель визначені у частині першій статті 19 ЗК України, до яких належать, зокрема, землі сільськогосподарського призначення.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

В силу вимог п. "а" ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються громадянам у власність та надаються у користування для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Отже, законом передбачено право громадян України на безоплатне набуття у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної та комунальної власності сільськогосподарського призначення.

Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 Розділу IV Земельного кодексу України.

Так, згідно із ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями статті 118 ЗК України. Зокрема частиною шостою цієї статті визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Правовий статус Сутисківської селищної ради визначається Законом України від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі Закон № 280/97-ВР).

Стаття 26 Закону № 280/97-ВР передбачає виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад.

Так, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, серед іншого, відповідно до закону питання регулювання земельних відносин (п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР).

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Аналіз наведених правових норм вказує на те, що закон встановлює конкретний (місячний) строк для розгляду органом місцевого самоврядування клопотання громадянина про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та зобов`язує відповідний орган місцевого самоврядування прийняти за наслідками розгляду такого клопотання одне з двох рішень: про надання дозволу на розроблення документації або про відмову у його наданні.

Як видно з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 ще 25.11.2021 звернувся до відповідача з клопотанням про надання йому дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована на території Сутисківської селищної ради, за рахунок земель запасу (16.00), додавши до клопотання необхідні для розгляду цього питання документи.

Відповідач визнає, що вказане клопотання отримав, водночас станом на дату звернення до суду жодного передбаченого законом рішення за результатами його розгляду радою не прийнято.

Отже, у спірних правовідносин наявна протиправна бездіяльність органу місцевого самоврядування щодо прийняття рішення за результатами розгляду клопотання громадянина про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою.

Відтак для правильного вирішення цієї справи суду, перш за все, необхідно надати правову оцінку поведінці відповідача при розгляді ініційованого позивачем земельного питання і визначитися щодо того, чи можна вважати таку поведінку "протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень".

Так, в теорії права протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень визнається зовнішня форма пасивної поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Відповідно до ч. 15 ст. 46 Закону № 280/97-ВР порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні.

Таким чином, підготовка та розгляд питань, вирішення яких належить до повноважень ради, виносяться на пленарні засідання ради і регулюється, окрім Закону № 280/97-ВР, ще й Регламентом ради. Це стосується і клопотання позивача про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, оскільки окремої процедури розгляду таких питань чинним законодавством України не передбачено.

Відповідно до ст. 1 Регламенту Сутисківської селищної ради, затвердженого рішення ІІ сесії Сутисківської селищної ради VIIІ скликання від 17.12.2020 № 12, із змінами відповідно до рішення ХV сесії Сутисківської селищної ради VIIІ скликання від 25.05.2022 № 2550 (далі Регламент), порядок діяльності ради, її органів та посадових осіб визначається Конституцією України, Законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про статус депутатів місцевих рад", іншими законодавчими актами України, цим регламентом та іншими рішеннями ради.

Згідно із ст. 22 Регламенту Рада проводить свою роботу сесійно. Сесія ради складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. У разі необхідності сесії ради можуть складатися з двох та більше пленарних засідань.

Відповідно до ст. 25 Регламенту сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

За змістом положень ст. 58 Регламенту на пленарних засіданнях рада у межах своїх повноважень, компетенції та відповідно до вимог Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається після обговорення на її пленарному засіданні більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків голосування з процедурних питань, визначених цим Регламентом. При встановленні результатів голосування до загального складу селищної ради включається голос селищного голови, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні шляхом відкритого поіменного голосування депутатів, окрім випадків, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", в яких рішення приймається таємним голосуванням.

Отже, наведеними вище нормами Регламенту та Закону № 280/97-ВР чітко визначено порядок розгляду клопотань громадян про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою з метою відведення земельної ділянки у власність, строк розгляду такого клопотання та рішення, які можуть прийматися радою за результатами його розгляду.

Втім, у матеріалах справи відсутнє рішення Сутисківської селищної ради стосовно розгляду клопотання позивача про надання йому дозволу на виготовлення проєкту землеустрою чи про відмову у наданні такого дозволу. Відсутність відповідного рішення підтверджується і самим відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Водночас відсутність рішення відповідача про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою чи про відмову у його наданні свідчить про те, що клопотання позивача не було розглянуте відповідно до норм статті 118 ЗК України.

Отже, відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо розгляду клопотання позивача та прийняття відповідного рішення у строк та в спосіб, визначені законом.

Суд відхиляє посилання відповідача на режим воєнного стану, як на об`єктивну причину, яка перешкодила своєчасно розглянути клопотання позивача, оскільки вже на дату введення в Україні воєнного стану мала місце протиправна бездіяльність Сутисківської селищної ради щодо розгляду по суті поданого позивачем клопотання.

З наведених мотивів суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду клопотання позивача про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою з метою відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею по 2 га на території Сутисківської селищної ради, поза межами населеного пункту, за рахунок земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0231 площею 14,1413, цільове призначення 16.00 Землі запасу.

Оцінюючи позовні вимоги про зобов`язання відповідача на найближчому засідання сесії прийняти рішення, яким надати позивачу дозвіл на розробку проєкту землеустрою, суд зазначає, що поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами: 1) за допомогою оціночних понять, наприклад: "за наявності поважних причин орган вправі надати …", "у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…", "рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…" тощо; 2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав; 3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів; 4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

За наслідками аналізу вказаних положень суд зазначає, що дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Натомість у спірних правовідносинах повноваження відповідача не можуть вважатися дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій розглянути заяву громадянина про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви можуть бути лише визначені законом обставини. Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Отже, зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту, застосовується лише за наявності необхідних підстав, але завжди з урахуванням фактичних обставин справи.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 02.07.2020 у справі № 825/2228/18 та від 31.07.2020 у справі № 810/2474/18.

Тобто в кожній конкретній справі суд, констатуючи незаконність рішення суб`єкта владних повноважень, повинен впевнитись у тому, що за встановлених обставин справи не існує законних перешкод для прийняття рішення на користь громадянина, у даному випадку про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача.

Наведене також підтверджується положеннями ч. 4 ст. 245 КАС України, за змістом яких суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача лише в тому разі, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом. Інакше суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідач не розглянув по суті клопотання позивача, з чим позивач погоджується, оскаржуючи його бездіяльність, суд вважає, що покладення у цьому разі на відповідача обов`язку прийняти конкретне рішення матиме ознаки втручання у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.

Крім того, суд враховує, що до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі земельних ділянок у власність.

Зазначена обставина виключає підстави для задоволення позовних вимог у бажаний для позивача спосіб, адже обрання судом під час дії воєнного стану способу захисту порушених прав у вигляді зобов`язання відповідача надати дозвіл на виготовлення документації із землеустрою прямо суперечитиме Закону № 2145-XI та фактично покладатиме на Раду обов`язок прийняти рішення, ухвалення якого цим Законом заборонено.

При цьому бере до увагу правову позицію, викладену у постанові КАС ВС від 03.08.2023 у справі № 300/3771/22.

У вказаному рішенні зазначено, що з огляду на зміни, які внесені до ЗК України Законом № 2145-IX, із 7 квітня 2022 року до припинення (скасування) воєнного стану в Україні органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації.

Відтак Верховний Суд погодився із тим, що Загвіздянська сільська рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, приймаючи рішення № 597 від 13.07.2023 "Про відмову у наданні дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність", діяла у відповідності до положень підпункту 5 пункту 27 розділу "Перехідні положення" ЗК України, оскільки інших альтернативних дій вказана місцева рада не вправі була вчиняти.

Враховуючи викладене, суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту у спосіб зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача з урахуванням оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Частиною першою статті 9 КАС України визначено, що розгляд та вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши основні доводи сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у спосіб визнання протиправною бездіяльність Сутисківської селищної ради щодо розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на території Сутисківської селищної ради, поза межами населеного пункту, за рахунок земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0231 площею 14,1413, цільове призначення 16.00 Землі запасу, та покладення на відповідача обов`язку розглянути вказане клопотання позивача з урахуванням висновків суду за наслідками розгляду цієї справи. У задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.

Водночас суд враховує, що у зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває донині.

Законом України від 24 березня 2022 року № 2145-XI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", який набрав чинності 07 квітня 2022 року, внесені зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема до Земельного кодексу України.

Вказаним законом розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей:

5) безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також на розроблення відповідної документації.

Згідно з ч. 6 ст. 246 КАС України у разі необхідності у резолютивній частині рішення суду також зазначаються порядок і строк виконання судового рішення, надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, оскільки на дату ухвалення рішення існують обставини, які унеможливлюють виконання відповідачем рішення суду в зобов`язальній частині в силу встановленої законом імперативної заборони на прийняття рішень з питань передачі земель комунальної власності у приватну, суд доходить висновку про наявність підстав для відстрочення виконання судового рішення в цій частині до усунення відповідних обставин.

При цьому суд вважає, що відстрочення виконання рішення суду у цій справі є необхідним в цілях забезпечення ефективного судового захисту порушених прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах. Адже на час воєнного стану відповідач апріорі позбавлений законних повноважень на надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність громадян земельних ділянок комунальної власності, а тому на виконання рішення суду не може вирішити відповідне питання на користь позивача.

Наведений висновок додатково підтверджується висновками Верховного Суду, зробленими за результатами касаційного розгляду вищезазначеної справи № 300/3771/22.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Таким чином, оскільки позовні вимоги мають немайновий характер, а позов задоволено частково, на користь позивача належить стягнути половину понесених ним судових витрат зі сплати судового збору, тобто 536,80 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Сутисківської селищної ради щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на території Сутисківської селищної ради, поза межами населеного пункту, за рахунок земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0231 площею 14,1413, цільове призначення 16.00 "Землі запасу".

Зобов`язати Сутисківську селищну раду з урахуванням правової оцінки, наданої у рішенні суду за наслідками розгляду цієї справи, у місячний строк після завершення (припинення або скасування) в Україні воєнного стану розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на території Сутисківської селищної ради, поза межами населеного пункту, за рахунок земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0231 площею 14,1413, цільове призначення 16.00 "Землі запасу".

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Сутисківської селищної ради.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) відповідач: Сутисківська селищна рада (, місцезнаходження: просп. Перемоги, буд. 21, смт. Сутиски, Вінницький район, Вінницька область, 23320).

Повне судове рішення складено 15.11.2023.

Суддя Сало Павло Ігорович