Справа № 620/16485/23
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 листопада 2023 року Чернігів Справа № 620/16485/23

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Соломко І.І., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду із позовом до Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області , у якому просить :

- визнати протиправною бездіяльність Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області щодо неприйняття рішення за заявами/клопотаннями ОСОБА_1 про надання згоди на зменшення площі земельної ділянки комунальної власності на території Неданчицького Старостинського округу Любецької селищної ради у зв`язку з розташуванням в її межах земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0.5000 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 030902 від 10.03.2000 року;

- зобов`язати Любецьку селищну раду Чернігівського району Чернігівської області розглянути заяки/клопотання ОСОБА_1 та надати згоду на зменшення площі земельної ділянки комунальної власності на території Неданчицького Старостинського округу Любецької селищної ради у зв`язку з розташуванням в її межах земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0.5000 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 030902 від 10.03.2000. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що є спадкоємцем на земельну ділянку площею 0,25 га на території Неданчицького Старостинського округу Любецької селищної ради, яка належала померлій матері ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ № 030902, виданого Неданчицькою сільською радою народних депутатів від 23.06.1998. Просить суд визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку та протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття відповідного рішення.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як убачається з матеріалів справи, позовна заява містить вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача у неприйнятті відповідно рішення про надання згоди позивачу на зменшення площі земельної ділянки комунальної власності на території Ненадчицького Старостинського округу Любецької селищної ради у зв`язку з розташуванням в її межах земельної ділянки, яка належала на праві власності її матерії, спадкоємцем на майно якої є позивач.

Тобто спірні правовідносини виникли між учасниками справи не так щодо протиправної бездіяльності відповідача, як щодо визнання права власності на земельну ділянку за позивачем.

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає протиправними, і ці наслідки призвели до припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання протиправною бездіяльність у такому випадку є способом захисту цивільних прав та інтересів.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в цій справі. Спір у справі не є публічно-правовим, тому має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.

Згідно з частиною шостою статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 3 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" зокрема встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Враховуючи наведені вище положення, суд дійшов висновку, що належить повернути ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 2147,20 грн, згідно квитанції від 19.10.2023.

Керуючись ст. 170, 171, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Повернути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 2147,20грн (дві тисячі сто сорок сім гривень 20 коп.), сплачений відповідно до квитанції від 19.10.2023.

Роз`яснити, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст.ст. 294-297 КАС України.

Суддя І.І. Соломко