Справа № 440/8447/23
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2023-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/8447/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Березіної С.Ю.

представника позивача Васюти А.І.,

представника відповідача Євенко Н.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення.

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (далі по тексту - КП ПОР"Полтававодоканал" / позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі по тексту - ГУ ДПС у Полтавській області / відповідач) в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення № 32/4-1631 від 03 квітня 2023 року про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу за підписом уповноваженої особи - начальника Щербанівського відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Полтавській області Тетяни Юрепіної.

В обгрунтування позовної заяви позивач вказує на протиправність рішення № 32/4-1631 від 03 квітня 2023 року про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу. Стверджує, що відповідачем порушено порядок винесення оскаржуваного рішення. Наголошував, що особливості погашення податкового боргу комунальних підприємств, встановлені вищенаведеною статтею 96 Податкового кодексу України, не змінюють послідовність реалізації стадій стягнення податкового боргу, визначених статтею 95 Податкового кодексу України. Зазначив, що податковим законодавством встановлено особливий порядок погашення заборгованості платників податків (у тому числі комунальних підприємств) перед бюджетами та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме: звернутись до суду з вимогою про стягнення коштів з рахунків у банку; отримати судовий дозвіл на погашення усієї суми боргу за рахунок майна; провести торги з продажу майна, внесеного в податкову заставу.

При цьому, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рішенням керівника виникає у контролюючого органу у разі, якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень і не сплачується грошове зобов`язання протягом 90 календарних днів, наступних за останнім граничного строку сплати зобов`язання та відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.

Вказував, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року по справі № 440/4713/18, залишеного без змін Постановою другого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2019 року та постановою Верховного Суду від 12 серпня 2020 року, за позовом Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» до Міністерства фінансів України, третя особа - Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України при виконанні Державного бюджету України на 2017 рік в частині незабезпечення сплати (перерахування) на користь Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування та залишилася непогашеною станом на 01 січня 2016 року на загальну суму 9 963 027,49 грн. Зобов`язано Міністерство фінансів України прийняти рішення про перерахування субвенції відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 травня 2018 року №332 "Про затвердження Порядку та умов надання у 2017 році субвенції на загальну суму 9 963 027,49 грн з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування" та Договорів про організацію взаєморозрахунків №4-ДФС від 01 серпня 2017 року та №6-ДФС від 12 грудня 2017 року.

Отже, наявність вищевказаних судових рішень по справі № 440/4713/18 доводить існування грошових зобов`язань Держави перед КП ПОР "Полтававодоканал" та, в силу пункту 95.5 статті 95 ПКУ, унеможливлює прийняття спірного рішення і як наслідок його реалізацію. Тобто, для застосування пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України обов`язково умовою має бути відсутність зобов`язання Держави перед платником податків.

Зауважуємо, що приписами пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України, що стали підставою для прийняття рішення, що оскаржується, не передбачено погашення податкового боргу платника податків шляхом стягнення коштів з рахунків такого платника у органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установ.

При цьому, органи, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів не відносяться до установ банку, виходячи з наступного.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

18 липня 2023 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позов. У відзиві відповідач проти задоволення позову заперечував вказуючи на його безпідставність. Зазначив, що заборгованість КП ПОР "Полтававодоканал" виникла у вересні 2016 року та станом на 03 квітня 2023 року складала 15 846 926,10 грн.

При цьому, примірна форма рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, яка затверджена наказом № 199 від 06 грудня 2019 року ДПС України "Про затвердження примірної форми Рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу", не передбачає зазначення інформації про розмір податкового боргу платника податків, що підлягає стягненню та період його виникнення.

Однак, у супровідному листі від 04 квітня 2023 року № 10428/6/16-31-13-05-07, який був направлений разом з рішенням № 32/4-1631 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу зазначена сума податкового боргу - 15 846 926,10 грн та сума податкового боргу, яка не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати в розмірі 3 812 202,81 грн. Враховуючи вищезазначене, сума, на яку застосовано рішення керівника (3 812 202,81 грн) зазначена у супровідному листі до зазначеного рішення керівника, оскільки його типова форма не передбачає зазначення суми у самому рішенні.

Стверджував, що норми статті 95 ПКУ визначають загальні правила щодо застосування загальних заходів стягнення для погашення податкового боргу платника податків, зокрема зазначено, що у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду»

Зокрема, закон визначає наявність двох вимог для застосування подібної процедури:

1. такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати,

2. відсутність/наявність у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Проте, у разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.

Відповідно до розрахунку сума надміру сплачених грошових зобов`язань станом на 03 квітня 2023 року становить 423 937,19 гривень.

Сума узгодженого грошового зобов`язання, яка не сплачена у встановлений законодавством термін та набула статусу податкового боргу станом на 03 квітня 2023 року - 4 236 140,00 гривень.

Враховуючи положення статті 95.5 ПКУ сума податкового боргу на яку поширюється дія (прийнято рішення керівника (уповноваженої особи) пункту 95.5 статті 95 ПКУ станом на 03 квітня 2023 року становить 3 812 202,81 гривні (4 236 140,00 грн мінус 423 937,19 грн).

Звернув увагу, що згідно висновку Верховного Суду висловленою у постановах від 20 грудня 2018 року (справа № 826/10168/15) та від 28 січня 2019 року (справа № 810/2322/17): "... системний аналіз положень ПК України дозволяє суду дійти висновку, що особливості погашення податкового боргу комунальних підприємств, встановленні статті 96 ПК України, стосуються лише стадії, коли сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму податкового боргу такого платника податків.

Застосування процедури, передбаченої статтею 96 ПКУ, є допустимим за умови неможливості стягнення податкового боргу за рахунок коштів, які знаходяться у власності платника податків, у порядку встановленому статтею 95 ПКУ".

Отже, передбачені статтею 96 ПКУ особливі механізми стягнення податкового боргу з комунального підприємства починають застосовуватися у випадку, коли контролюючої орган послідовно застосував усі передбачені статтею 95 ПКУ заходи (скерування податкової вимоги, стягнення коштів для погашення податкового боргу, отримання дозволу не реалізацію активів боржника, продаж майна підприємства, що перебуває у податковій заставі) і ці заходи разом не призвели до погашення податкового боргу.

Просив звернути увагу суду, що листом ГУ ДПС у Полтавській області від 04 квітня 2023 року № 10428/6/16-31-13-05-07 повідомлено КП ПОР "Полтававодоканал" про наявність боргу та долучено рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу від 03 квітня 2023 року № 32/4-1631, назва якого деталізує алгоритм стягнення коштів, а саме - з рахунків платника податків у банках у рахунок погашення податкового боргу, а не з рахунків в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах (а.с. 171-174).

21 липня 2023 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла відповідь позивача на відзив. У відповіді на відзив позивач зазначив, що у результаті несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.

Отже, з аналізу наведеної норми слідує, що погашення податкового боргу платника податків за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу здійснюється шляхом стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках.

Разом з тим, оскаржуваним рішенням вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу КП ПОР "Полтававодоканал" шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у банках, а також органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах.

Тобто, крім стягнення безготівкових коштів з рахунків у банках вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу КП ПОР "Полтававодоканал" також шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах.

Проте, приписами пункту 95.5 статті 95 ПК України, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення не передбачено погашення податкового боргу платника податків шляхом стягнення коштів з рахунків такого платника у органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах. При цьому, органи, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів не відносяться до установ банку (а.с. 178-181).

02 серпня 2023 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшли заперечення ГУ ДПС в Полтавській області на відповідь на відзив. У запереченнях відповідач зазначив, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до наказу № 199 від 06 грудня 2019 року ДПС України "Про затвердження примірної форми Рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу".

Стверджував, що позивач в обгрунтування своїх вимог посилається на застарілі норми Податкового кодексу України. Вказував, що у разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.

Відповідно до розрахунку сум надміру сплачених грошових зобов`язань станом на 03 квітня 2023 року становила 423 937,19 грн.

Сума узгодженого грошового зобов`язання, яка не сплачена у встановлений законодавством термін та набула статусу податкового боргу станом на 03 квітня 2023 року - 4 236 140 грн.

Враховуючи положення статті 95.5 ПКУ сума податкового боргу на яку поширюється дія (прийнято рішення керівника (уповноваженої особи) пункту 95.5 статті95 ПКУ станом на 03 квітня 2023 року становить 3 812 202,81 гривні (4 236 140,00 грн мінус 423 937,19 грн) (а.с. 195-197).

Протокольною ухвалою суду від 22 серпня 2023 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

КП ПОР "Полтававодоканал" () зареєстроване юридичною особою, перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Полтаві ГУ ДПС у Полтавській області та є, зокрема, платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №23478399, виданого ДПІ у м. Полтаві, індивідуальний податковий номер 14 (а.с. 11-28).

07 жовтня 2016 року ГУ ДФС у Полтавській області складено на ім`я КП ПОР "Полтававодоканал" вимогу форми "Ю" № 3312-17, згідно якої загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов`язаннями становить 7 415 696,60 грн (а.с. 150).

Згідно інформації із витягу з ІКП позивача станом на 29 березня 2023 року сума заборгованості по узгодженим грошовим зобов`язанням становила 15 846 926,10 грн (а.с. 53).

Відповідно до витягу з ІКП та розрахунків суми заборгованості, вищевказана заборгованість виникла у зв`язку із несплатою самостійно визначених грошових зобов`язань з податку на додану вартість (а.с. 159-161).

03 квітня 2023 року уповноваженою особою - начальником Щербанівського відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Полтавській області Тетяною Юрепіною винесено рішення № 32/4-1631 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу (а.с. 30).

Згідно вказаного рішення у відповідності до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у банках, органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установ.

Рішення № 32/4-1631 від 03 квітня 2023 року направлено ГУ ДПС у Полтавській області листом № 10428/6/16-31-13-05-07 від 04 квітня 2023 року (а.с. 29).

У вищевказаному листі зазначено, що Головне управління ДПС у Полтавській області повідомляє, що станом на 03 квітня 2023 за КП ПОР "Полтававодоканал" рахується податковий борг на загальну суму 15 846 926,10 грн, в тому числі який виник у результаті несплати грошових зобов`язань, визначених платником податків у податкових деклараціях.

Пунктом 95.5 статті 95 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-УІ (із змінами та доповнення внесеними Законами України; далі - ПКУ) передбачено, що у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати.

03 квітня 2023 року, Головним управлінням ДПС у Полтавській області, на виконання вимог пункту 95.5 статті 95 ПКУ, прийняте Рішення від №32/4-1631 "про стягнення коштів платника податків у банках у рахунок погашення податкового боргу» КП ПОР "Полтававодоканал" на податковий борг, який не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати в розмірі 3 812 202,81 грн (а.с. 29).

Позивач не погоджуючись із рішенням № 32/4-1631 від 03 квітня 2023 року подав 19 квітня 2023 року до ДПС України скаргу № юр./1946, за результатами розгляду якої, рішенням ДПС України № 13494/6/9900-6-01-03-06 від 30 травня 2023 року відмовлено у її задоволенні (а.с. 31-38).

Не погодившись із рішенням № 32/4-1631 від 03 квітня 2023 року про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до підпункту 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України (тут і надалі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом;

Згідно з пунктом 15.1. статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Підпунктом 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з підпунктом 36.1. статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 36.5 статті 36 Податкового кодексу України встановлено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно із пунктом 49.2 статті 49 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Відповідно до абзацу першого пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктами 95.1-95.2 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Законодавець, визначаючи будь-яке майно платника податків джерелом погашення податкового боргу у пункті 87.2 статті 87 ПК України, встановив перелік об`єктів, які не можуть бути використані як джерела погашення у пункті 87.3 статті 87 ПК України, прямо зазначає про різні види грошових коштів у складі майна платника, які не можуть бути джерелами такого погашення (підпункти 87.3.4, 87.3.8 пункту 87.3 статті 87 ПК України).

Отже, для цілей оподаткування, поняття «майно» включає і грошові кошти.

В той же час, згідно приписів пункту 87.3 статті 87 Податкового кодексу України не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків:

майно платника податків, надане ним у заставу іншим особам (на час дії такої застави), якщо така застава зареєстрована згідно із законом у відповідних державних реєстрах до моменту виникнення права податкової застави;

майно, яке належить на правах власності іншим особам та перебуває у володінні або користуванні платника податків, у тому числі (але не виключно) майно, передане платнику податків у лізинг, оренду, схов (відповідальне зберігання), ломбардний схов, на комісію (консигнацію); давальницька сировина, надана підприємству для переробки, крім її частини, що надається платнику податків як оплата за такі послуги, а також майно інших осіб, прийняті платником податків у заставу чи заклад, довірче та будь-які інші види агентського управління;

майнові права інших осіб, надані платнику податків у користування або володіння, а також немайнові права, у тому числі права інтелектуальної (промислової) власності, передані в користування такому платнику податків без права їх відчуження;

Кошти кредитів або позик, наданих платнику податків кредитно-фінансовою установою, що обліковуються на позичкових рахунках, відкритих такому платнику податків, суми акредитивів, що виставлені на ім`я платника податків, але не відкриті, суми авансових платежів та попередньої оплати за контрактами підприємств суднобудівної промисловості (клас 35.11 група 35 КВЕД ДК 009:2005), отримані від замовників морських та річкових суден та інших плавучих засобів;

майно, включене до складу цілісних майнових комплексів державних підприємств, які не підлягають приватизації, у тому числі казенних підприємств. Порядок віднесення майна до такого, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, встановлюється Фондом державного майна України;

майно, вільний обіг якого заборонено згідно із законодавством України;

майно, що не може бути предметом застави відповідно до Закону України "Про заставу";

кошти інших осіб, надані платнику податків у вклад (депозит) або довірче управління, а також власні кошти юридичної особи, що використовуються для виплат заборгованості з основної заробітної плати за фактично відпрацьований час фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах з такою юридичною особою.

Суд зазначає, що у переліку джерел погашення податкового боргу платника податків визначено, що кошти, які мають бути перераховані на сплату заборгованості з заробітної плати не можуть бути використані як відповідні джерела.

В той же час, протягом усього строку розгляду даної справи позивачем не надано доказів на підтвердження того, що дані кошти мали бути спрямовані на виплату саме заборгованості по заробітній платі.

Пунктом 87.9 статті 89 ПК України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Згідно із підпунктами 95.3-95.5 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вилучені відповідно до цієї статті готівкові кошти вносяться посадовою особою контролюючого органу до банку в день їх стягнення для перерахування до відповідного бюджету або до державного цільового фонду в рахунок погашення податкового боргу платника податків, а в разі використання платником податків єдиного рахунку - на такий рахунок, а у разі погашення податкового боргу з податку на додану вартість за задекларованими до сплати податковими зобов`язаннями за періоди, починаючи з 1 липня 2015 року, визначеними платником податків у податковій декларації з податку на додану вартість або уточнюючому розрахунку, такі кошти вносяться на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі неможливості внесення зазначених коштів протягом того самого дня їх необхідно внести в банк наступного робочого дня. Забезпечення збереження зазначених коштів до моменту їх внесення в банк здійснюється відповідним контролюючим органом.

У разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.

У таких випадках:

рішення про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи;

рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення.

Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, у разі виникнення у платника податків боргу, контролюючий орган здійснює заходи з його погашення, в тому числі, шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках.

Позивач не заперечує наявність у нього податкового боргу, в тому числі, зі сплати податку на додану вартість.

При цьому, позивач стверджує, що оскаржуваним рішенням вирішено здійснити погашення усієї суми заборгованості, в тому числі і заборгованості, яка включає непогашеного зобов`язання держави перед платником податків станом на 01 січня 2016 року у сумі 9 963 027,49 грн.

З даного приводу суд зазначає, що як вказано вище у разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.

Згідно листа ГУ ДПС у Полтавській області № 10428/6/16-31-13-05-07 від 04 квітня 2023 року, рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу № 32/4-1631 від 03 квітня 2023 року прийнято на податковий борг, який не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати в розмірі 3 812 202,81 грн.

Крім того, необхідність направлення такого листа відповідач пояснював тим, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до наказу № 199 від 06 грудня 2019 року ДПС України "Про затвердження примірної форми Рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу".

Таким чином, розмір податкового боргу, який не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати становить 3 812 202,81 грн, що узгоджується із вимогами пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України.

Вищевказану суму боргу, яка визначена рішенням № 32/4-1631 від 03 квітня 2023 року підтвердив і відповідач у ході розгляду справи.

Стосовно тверджень позивача, що згідно вимог пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України рішення приймається якщо податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, суд зазначає, що станом на дату прийняття оскаржуваного рішення № 32/4-1631, діяла редакція згідно Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень" № 1914-IX від 30 листопада 2021 року, відповідно до якої: "В абзаці другому пункту 95.5 статті 95 слова та цифри "за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань" замінити словами і цифрами "за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави".

Крім того, не заслуговують на увагу твердження позивача, що за приписами пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України не передбачено погашення податкового боргу платника податків шляхом стягнення коштів з рахунків такого платника у органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів та інших фінансових установ, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, оскільки станом на дату прийняття оскаржуваного рішення № 32/4-1631, діяла редакція згідно Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо платіжних послуг" № 2888-IX від 12 січня 2023 року, відповідно до якої: у пункті 95.5 в абзаці другому слова "рахунків такого платника у банках" замінити словами "рахунків/електронних гаманців такого платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей"; в абзаці четвертому слова "рахунків такого платника податків у банках" замінити словами "рахунків/електронних гаманців такого платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей".

Таким чином Законом № 2888-IX розширено перелік фінансових установ в яких можливе стягнення коштів з рахунків боржника.

Щодо посилань позивача на порушення відповідачем процедури стягнення податкового боргу, а саме незастосування статті 96 Податкового кодексу України, суд вважає за необхідне звернути увагу на правові висновки зазначені Верховним Судом в постанові від 16 серпня 2023 року у справі № 440/8656/22, а саме: "системний аналіз вищенаведених положень дає підстави для висновку про те, що статтею 95 Податкового кодексу України встановлено загальний порядок погашення заборгованості платників податків, який застосовується для всіх без винятку платників податку (у тому числі, і комунальних підприємств) перед бюджетом та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме: стягнення коштів, які перебувають у власності боржника, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна боржника, яке перебуває у податковій заставі.

Регламентований статтею 96 Податкового кодексу України особливий порядок погашення податкового боргу комунальних підприємств не змінює послідовності реалізації стадій стягнення податкового боргу, визначених статтею 95 Податкового кодексу України.

Норми статті 96 Податкового кодексу України стосуються лише тих випадків, коли контролюючий орган не зміг стягнути податковий борг безпосередньо з комунального підприємства у порядку статті 95 Податкового кодексу України та звертається до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків.

Положеннями статті 96 Податкового кодексу України встановлено особливий порядок погашення заборгованості державних та комунальних підприємств перед бюджетами та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме: звернутися до суду з вимогою про стягнення коштів з рахунків у банку; отримати судовий дозвіл на погашення усієї суми боргу за рахунок майна; провести торги з продажу майна, внесеного в податкову заставу.

Якщо усі перелічені заходи не мали результатом погашення податкового боргу державного підприємства, то контролюючий орган вчиняє дії, передбачені статтею 96 Податкового кодексу України, для залучення коштів (майна) органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, для погашення податкового боргу останнього.

Отже, визначена статтею 96 Податкового кодексу України процедура застосовується лише тоді, коли процедура стягнення боргу за рахунок коштів, які знаходяться у власності самого платника, передбачена статтею 95 Податкового кодексу України, не призвела до погашення податкового боргу".

Стосовно посилань позивача, що до нього застосовано подвійне стягнення заборгованості, зокрема в межах розгляду справи № 440/8656/22, суд зазначає наступне.

Згідно наданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості, яка була заявлена до стягнення при розгляді справи № 440/8656/22 охоплювався період нарахування за деклараціями з ПДВ з 02 травня 2022 року по 30 серпня 2022 року (а.с. 160), у свою чергу рішення від 03 квітня 2023 року №; 32/4-1631 охоплює нарахування за деклараціями з ПДВ з 30 вересня 2022 року по 30 листопада 2022 року (а.с. 160 зворотній бік).

Відносно посилань позивача, що оскаржуване рішення прийнято і підписано уповноваженою особою - начальником Щербанівського відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Полтавській області Тетяною Юрепіною, в той час, як КП ПОР "Полтававодоканал" перебуває на обліку в м. Полтаві, суд зазначає, що за вимогами пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Отже, оцінюючи докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (, вул. Пилипа Орлика, 40-а, м.Полтава) до Головного управління ДПС у Полтавській області (, вул. Європейська, 4, м. Полтава) про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15 листопада 2023 року.

Суддя С.О. Удовіченко