Справа № 200/2575/23
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року справа №200/2575/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Усенко Т.І.,

представників відповідачів Лаврушиної К.О., Рогози Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби України у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року по справі №200/2575/23 (суддя І інстанції Аканов О.О.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКНА-СЕРВІС» до Головного управління Державної податкової служби України у Донецькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправними дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій щодо неприйняття податкової декларацій з відміткою «уточнююча» до податкової декларацій з плати за землю за 2014, якою зменшено податкові зобов`язання з орендної плати за землю на суму 10 977,54 грн. та зобов`язання прийняти та опрацювати в АІС «Податковий блок» податкову декларацію з відміткою «уточнююча» до податкової декларації з плати за землю за 2014 і зобов`язання внести зміни до інтегрованої картки з плати за землю з юридичних осіб шляхом виключення суми з основного платежу в розмірі за 2014 рік 10 977,54 грн.; визнання протиправними дій щодо неприйняття податкової декларацій з відміткою «уточнююча» до податкової декларацій з плати за землю за 2015, якою зменшено податкові зобов`язання з орендної плати за землю на суму 131 730,47 грн. та зобов`язання прийняти та опрацювати в АІС «Податковий блок» податкову декларацію з відміткою «уточнююча» до податкової декларації з плати за землю за 2015 і зобов`язання внести зміни до інтегрованої картки з плати за землю з юридичних осіб шляхом виключення суми з основного платежу в розмірі за 2015 рік 131 730,47 грн.; визнання протиправними дій щодо неприйняття податкової декларацій з відміткою «уточнююча» до податкової декларацій з плати за землю за 2016, якою зменшено податкові зобов`язання з орендної плати за землю на суму 76 573,79 грн. та зобов`язання прийняти та опрацювати в АІС «Податковий блок» податкову декларацію з відміткою «уточнююча» до податкової декларації з плати за землю за 2016 і зобов`язання внести зміни до інтегрованої картки з плати за землю з юридичних осіб шляхом виключення суми з основного платежу в розмірі за 2016 рік 76 573,79 грн..

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Державної податкової служби України щодо відмови у прийнятті уточнюючих податкових декларацій з плати за землю за 2014, 2015, 2016 роки, поданих 08.02.2023 Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКНА-СЕРВІС». Визнано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю за 2014 рік, подану 08.02.2023 товариством з обмеженою відповідальністю «ВІКНА-СЕРВІС» такою, що прийнята Державною податковою службою України у день її фактичного отримання контролюючим органом 08.02.2023 року. Визнано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю за 2015 рік, подану 08.02.2023 товариством з обмеженою відповідальністю «ВІКНА-СЕРВІС» такою, що прийнята Державною податковою службою України у день її фактичного отримання контролюючим органом 08.02.2023 року. Визнано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю за 2016 рік, подану 08.02.2023 товариством з обмеженою відповідальністю «ВІКНА-СЕРВІС» такою, що прийнята Державною податковою службою України у день її фактичного отримання контролюючим органом 08.02.2023 року. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, Державною податковою службою України подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач зазначає, що ним правомірно не було прийнято спірні уточнюючі податкові декларації, оскільки були подані позивачем з порушенням встановленого статтею 102 Податкового кодексу загального строку давності. Відповідач наголошує на тому, що зі спливом зазначеного строку позивач втратив право на подачу уточненої декларації (розрахунку) з орендної плати за землю за 2014, 2015 та 2016 роки, а система в режимі автоматизованості автоматично не прийняла такі податкові декларації, оскільки нею виявлено недостовірність даних значень обов`язкового реквізиту щодо дати подання документа, яка більше встановленого статтею 102 ПК України загального строку давності, а саме 1095 днів. Відповідач вважає безпідставним застосування судом першої інстанції правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 19.06.2020р. у справі № 810/624/17, через неподібність фактичних обставин.

Головне управління Державної податкової служби України у Донецькій області також подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в отриманій платником податків квитанції відсутнє зазначення про не прийняття через не визнання податковою декларацією, а зазначається, що «Документ не відповідає всім вимогам електронного документа, оскільки виявлено недостовірність значень обов`язкового реквізиту щодо дати подання декларації (дата подання документа більше встановленого п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України загального строку давності (1095 днів (2555 днів у разі проведення уточнень контрольованих операцій відповідно до статті 39 ПК України)).

Звертає увагу суду на те, що обмеження строку подачі уточненої податкової декларації передбачене не статтею 102 ПК України, а безпосередньо статтею 50 цього Кодексу, оскільки у пункті 50.1 цієї статті у дужках міститься відсилочна конструкція: (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу).

Стосовно використання в своєму обґрунтуванні судом першої інстанції постанови Верховного Суду від 19.06.2020 у справі № 810/624/17, зазначає, що зазначена постанова Верховного Суду винесена при неподібних правовідносинах.

В судовому засіданні представники відповідачів підтримали доводи апеляційних скарг та просили їх задовольнити. Позивач до апеляційного суду не прибув.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідачів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, дійшов висновку про те, що апеляційні скарги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивачем подано до контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки Головного управління Державної податкової служби України у Донецькій області податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) (звітну), а саме:

- 17.02.2014р. за 2014 рік, у якій визначено річну суму орендної плати 131730,47 грн.;

- 27.02.2015р. за 2015рік, у якій визначено річну суму орендної плати 131730,47 грн.;

-03.02.2016р. за 2016 рік , у якій визначено річну суму орендної плати 76573,79 грн..

До цих податкових декларацій позивачем 08.02.2023 р. було подано уточнюючі податкові декларації (нараховано до зменшення податкового зобов`язання), а саме: до декларації за 2014рік, у якій визначено річну суму орендної плати 10977,54 грн., за 2015 рік , у якій визначено річну суму орендної плати 131730,47 грн.; за 2016 рік, у якій визначено річну суму орендної плати 76573,79 грн..

Як вбачається з квитанції №2 від 08.02.2023р. щодо податкової декларацiї з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельнi дiлянки державної або комунальної власностi) 0714J20140561.XML (звітна) за 2014 за результатом обробки пакет не прийнято, виявлено помилки: «[J0602007] Документ не відповідає всім вимогам електронного документа, оскільки виявлено недостовірність значень обов`язкового реквізиту щодо дати подання декларації (дата подання документа більше встановленого п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) загального строку давності (1095 днів (2555 днів у разі проведення уточнень контрольованих операцій відповідно до статті 39 ПКУ)). Перевірено на підставі п.48.3 ст.48, п.49.3, п.49.8, п.49.18 ст.49, п.102.1 ст.102 ПКУ).».

Згідно квитанції №2 від 08.02.2023р. щодо податкової декларацiї з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельнi дiлянки державної або комунальної власностi 0714J20150561.XML (звітна) за 2015 за результатом обробки пакет не прийнято, виявлено помилки: «[J0602007] Документ не відповідає всім вимогам електронного документа, оскільки виявлено недостовірність значень обов`язкового реквізиту щодо дати подання декларації (дата подання документа більше встановленого п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) загального строку давності (1095 днів (2555 днів у разі проведення уточнень контрольованих операцій відповідно до статті 39 ПКУ)). Перевірено на підставі п. 48.3 ст. 48, п. 49.3, п. 49.8, п. 49.18 ст. 49, п. 102.1 ст. 102 ПКУ).».

Згідно квитанції №2 від 08.02.2023р. щодо податкової декларацiї з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельнi дiлянки державної або комунальної власностi 0714J20160561.XML (звітна) за 2016 за результатом обробки пакет не прийнято, виявлено помилки: «[J0602007] Документ не відповідає всім вимогам електронного документа, оскільки виявлено недостовірність значень обов`язкового реквізиту щодо дати подання декларації (дата подання документа більше встановленого п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) загального строку давності (1095 днів (2555 днів у разі проведення уточнень контрольованих операцій відповідно до статті 39 ПКУ)). Перевірено на підставі п. 48.3 ст. 48, п. 49.3, п. 49.8, п. 49.18 ст. 49, п. 102.1 ст. 102 ПКУ).».

Таким чином, відповідачем не було прийнято подані 08.02.2023р. позивачем уточнюючі податкові декларації з плати за землю за 2014, 2015, 2016 роки з тієї підстави, що декларації подано після спливу строку, встановленого п.102.1 ст. 102 Податкового кодексу України.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

Відповідно до пунктів 49.1, 49.2 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Пунктом 285.1 статті 285 ПК України встановлено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Згідно з пунктом 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до пункту 49.3 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронні довірчі послуги». Єдиною підставою для неприйняття податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність кваліфікованого електронного підпису чи печатки такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії відповідного сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа, містить достовірні обов`язкові реквізити та надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

Порядок обміну електронними документами з контролюючими органами, затверджений наказом Міністерства фінансів України 06.06.2017р. № 557, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03 серпня 2017 року за №959/30827 (далі - Порядок№ 557), за приписами пунктів 6, 7 якого автоматизована перевірка здійснюється у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо електронний документ надійшов після закінчення операційного дня. Автоматизована перевірка електронного документа включає: перевірку правового статусу кваліфікованого електронного підпису чи печатки відповідно до частини другої статті 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги"; перевірку обов`язковості та послідовності накладання на електронний документ кваліфікованого електронного підпису чи печатки підписувачів у встановленому порядку; перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту); перевірку наявності обов`язкових реквізитів; перевірку права підпису електронного документа підписувачем.

Згідно пункту 8 цього Порядку перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня.

У першій квитанції, що формується за результатами автоматизованої перевірки, зазначеної у пункті 7 цього розділу, повідомляється про результати такої перевірки. У разі негативних результатів автоматизованої перевірки у першій квитанції повідомляється про неприйняття електронного документа із зазначенням причин, у такому випадку друга квитанція не формується. На першу квитанцію накладається печатка контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання автору електронного документа. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в контролюючому органі.

Якщо автору протягом встановленого строку після відправки електронного документа не надійшла перша квитанція, електронний документ вважається не одержаним адресатом.

За приписами пункту 9 Порядку № 557 не пізніше наступного робочого дня з моменту формування першої квитанції, якщо інше не встановлено нормативно-правовими актами та цим Порядком, формується друга квитанція.

Друга квитанція є підтвердженням про прийняття (реєстрацію) або повідомленням про неприйняття в контролюючому органі електронного документа. В другій квитанції зазначаються реквізити прийнятого (зареєстрованого) або неприйнятого (із зазначенням причини) електронного документа, результати обробки в контролюючому органі (дата та час прийняття (реєстрації) або неприйняття, реєстраційний номер, дані про автора та підписувача (підписувачів) електронного документа та автора квитанції).

Пунктом 49.8 статті 49 ПК України визначено, що прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно пункту 49.9 статті 49 ПК України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу, податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою: за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв`язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою; у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

За приписами пункту 49.10 статті 49 ПК України відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється.

З правового аналізу викладених законодавчих норм вбачається, що податкова декларація вважається поданою платником податків належним чином та прийнятою контролюючим органом виключно за умови її відповідності вимогам статтей 48, 49 ПК України.

Як вже зазначено вище, положеннями пункту 49.1 статті 49 ПК України встановлено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Статтею 50 ПК України регламентовано особливості внесення змін до податкової звітності.

Так, відповідно до пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Отже, законодавством передбачена можливість виправити помилки у вже поданій декларації платником податку шляхом подання уточнюючого розрахунку протягом строків, визначених статтею 102 ПК України.

У відповідності до вимог статті 102 ПК України строк давності становить - 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем спірні уточнюючі податкові декларації з плати за землю за 2014, 2015, 2016 роки були подані позивачем лише 08.02.2023р., тобто з порушенням строку, встановленого статтею 102 ПК України.

Отже, позивачем не були дотримані вимоги пункту 49.1 статті 49 ПК України.

Як вже було зазначено вище, згідно пункту 49.9 статті 49 ПК України посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом за умови дотримання платником податків вимог цієї статті.

Відтак, оскільки позивачем не були дотримані вимоги пункту 49.1 статті 49 ПК України, то у відповідача відсутні зобов`язання зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції безпідставно задоволено позов.

Враховуючи запроваджені Великою Палатою Верховного Суду критерії оцінки подібності правовідносин, колегія суддів вважає помилковим застосування судом першої інстанції правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 19.06.2020р. у справі № 810/624/17, оскільки наведена постанова ухвалена за відмінних підстав та встановлених судами фактичних обставин справи.

В межах справи № 810/624/17 вирішувалось питання правомірності відмови позивачу у визнанні як податкової звітності уточнюючої декларації за 2015 рік, оскільки уточнююча податкова декларація не містить обов`язкових реквізитів, передбачених п. 48.3, п. 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги підлягають задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби України у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року по справі №200/2575/23 - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року по справі №200/2575/23 скасувати в частині задоволення позовних вимог.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКНА-СЕРВІС» до Державної податкової служби України - відмовити в повному обсязі.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року по справі №200/2575/23 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 16 листопада 2023 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 16 листопада 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з 16 листопада 2023 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко