Справа № 160/22675/23
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що спірне податкове повідомлення рішення прийнято контролюючим органом через більш ніж пів року після проведення податкової перевірки, за дійсності вже інших правових норм, що регулюють спірні правовідносини та значно погіршують становище платника податків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
03.10.2023 року відповідачем надано до суду відзив, в якому останній просив у задоволенні позову відмовити. У відзиві зазначено, що за результатами проведеної фактичної перевірки контролюючим органом встановлено факт здійснення позивачем господарської діяльності без використання реєстратора розрахункових операцій, що є підставою для застосування штрафних санкцій.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
На підставі п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України контролюючим органом була проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками ГУ ДПС у Дніпропетровській області на підставі наказу №3855-п від 12.12.2022 та направлень № 4934 та 4935 від 12.12.2022.
- п.1, п.2, ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями) в частині проведення розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій та без видачі відповідного розрахункового документа встановленої форми на загальну суму 227 950,00 гривень.
- п.63.3 ст. 63 Податкового Кодексу України.
- п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України.
Не погодившись з останнім позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР. Його дія поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Відповідно п. 1,2, ст. 3 Закону №265/95, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:
1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому і порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;
2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але- не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій СЖ~коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Згідно із статтею 2 Закону №265/95, розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.
Законом України «Про внесення змін до ПКУ та інших Законів України від 17.03.2020 №533-ІХ відтерміновано дату набрання чинності Закону України від 20.09.2019 № 129-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо детінізації розрахунків у сфері торгівлі і послуг».
Так, абзацом 4 п. 61 підрозділу 10 розділу XX «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (із змінами та доповненнями), передбачено, що з 01 січня 2021 року по 01 квітня 2021 РРО та/або програмні РРО не застосовуються платниками єдиного податку другої - четвертої груп ФОП, крім тих, які здійснюють реалізацію лікарських засобів, виробів медичного призначення та надання платних послуг у сфері охорони здоров`я.
Таким чином, законодавством передбачено використання РРО/ТТРРО з січня 2021 року платниками єдиного податку другої - четвертої груп ФОП, які здійснюють надання платних послуг у сфері охорони здоров`я РРО з січня 2021 року.
Позивач, звернувся до податкового органу із заявою про реєстрацію ПРРО 26.12.2021.
Відповідно до пункту 15 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону №265/95-ВР (із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» від 30 червня 2023 року №3219 IX), у період з 1 серпня 2023 року по 31 липня 2025 року, але не пізніше ніж до дати припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, до фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, що здійснюють діяльність з продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або надають послуги, фінансова відповідальність за проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи, невидачу (у паперовій та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання застосовується у таких розмірах:
25 відсотків вартості проданих з порушенням, встановленим цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше.
ФОП ОСОБА_1 16.01.2022 була подана податкова декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2021 рік і відповідно до якої обсяг доходу склав - 227 950,0 гривень.
На підставі вказаної декларації контролюючим органом здійснено розрахунок штрафної санкції.
Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що 20.12.2022 позивачем було подано уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2021 рік в якій зменшено обсяг доходу, а саме: 22 795,0 грн. у зв`язку з самостійним виявленням помилки в первісно поданій декларації.
Зазначена уточнююча декларація прийнята контролюючим органом.
За наведених обставин суд доходить висновку, що розрахунок штрафної санкції здійснено контролюючим органом без врахування уточнюючої податкової декларації, оскільки на момент прийняття спірного податкового повідомлення-рішення уточнююча податкова декларація вже була прийнята контролюючим органом.
Заперечень щодо строків подання уточнюючої податкової декларації за 2021 рік, ані щодо уточненої суми сукупного доходу відповідачем не подавалось.
За таких обставин розрахунок штрафної санкції з помилково визначеної суми доходу за 2021 рік є протиправним.
Щодо доводів позивача про неправомірність застосування до правопорушення виявленого на початку 2023 року приписів щодо штрафних санкцій, які застосовувались лише з серпня 2023 року суд зазначає, що згідно з п. 11 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються в розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій. Наведене свідчить про правомірність застосування контролюючим органом приписів пункту 15 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону №265/95-ВР в редакції чинній на момент прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.
Проте розрахунок штрафної санкції з неправильної суми, свідчить про необґрунтованість прийняття спірного рішення, а тому воно є таким, що підлягає скасуванню.
При цьому суд звертає увагу, що право на зменшення та перерахунок штрафних санкцій належить виключно контролюючому органу. Суд у межах своєї компетенції може лише встановити правомірність/неправомірність донарахування відповідних штрафних санкцій, але не може підміняти собою уповноважений орган та самостійно зменшувати суму донарахувань.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до приписів частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийнятого ним рішення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
За змістом частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 16.11.2023 року.

Суддя О.М. Неклеса