Справа № 160/19617/22
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 160/19617/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

секретар судового засідання Бендес А.Г.

за участю представника відповідача Шукайло О.І.

розглянувши в режимі відеоконференції в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2023 року (головуючий суддя Царікова О.В.)

в адміністративній справі №160/19617/22 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Державної екологічної інспекції України про стягнення заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 09.12.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Державної екологічної інспекції України, в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову (від 16.01.2023 вх. №4470/23), просив:

- стягнути з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 невиплачену заборгованість із заробітної плати, компенсації оплати за вимушений прогул та затримку виконання рішення суду в період з 05.09.2020 по 12.09.2021 в сумі 854 035,32 грн з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 27.12.2011 працював на посаді начальника Державної азовської морської екологічної інспекції - головним державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря. На підставі наказу Державної екологічної інспекції України №371-о від 19.10.2020 позивача звільнено з займаної посади. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 у справі №160/6660/20, зокрема, визнано протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції України №371-о від 19.10.2020 «Про звільнення ОСОБА_1 ». Позивач наголошує на тому, що питання стягнення заборгованості із заробітної плати, оплати вимушеного прогулу та компенсації за час затримки виконання рішення суду у справі №160/6660/20 не порушувалось і судом не вирішувалось, у подальшому дійти згоди з відповідачем у цьому питанні позивачу не вдалось. На виконання рішення суду у справі №160/6660/20 з 13.09.2020 позивача поновлено на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Закарпатській області. З 25.03.2022 позивача переведено на посаду начальника Державної екологічної інспекції у Тернопільській області. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 у справі №160/19954/21, зокрема, зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу заборгованість із заробітної плати за період роботи з 05.09.2020 по 19.10.2020 включно, нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.10.2020 по 18.02.2021 включно, та середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 19.02.2021 по 12.09.2021, з урахуванням коефіцієнта коригування заробітної плати згідно з пунктом 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995. Позивач зазначив, що станом на день подання позову 09.12.2022 на його банківську картку надійшли кошти на виконання рішення суду в сумі 117 339,70 грн, 27.12.2022 виконавче провадження закрите із зазначенням цієї суми нарахувань. При цьому, позивач зазначає, що при розгляді справи №160/19954/21 надавав розрахунок заборгованості із заробітної плати за період з 05.09.2020 по 19.10.2020, розрахунок суми оплати вимушеного прогулу і компенсації за порушення строків виконання рішення суду з 20.10.2020 по 18.02.2021 та з 19.02.2021 по 13.09.2021 відповідно, за яким сума нарахувань складає 999 798,94 грн. Разом з тим, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суд від 17.02.2022 року у справі №160/19954/21 09.12.2022 на банківську картку позивача було зараховано 117339,70 грн, на цій підставі виконавче провадження з виконання рішення у справі №160/19954/21 було закрито. У зв`язку з тим, що сума виплати, що надавалася позивачем у розрахунку, суттєво різниться із сумою фактичної виплати, за інформаційним запитом останнім отримано бухгалтерський розрахунок суми виплат (145763,62 грн), що здійснив відповідач. Проте, позивач вважає, що розрахунок суми виплат за рішенням суду проведено відповідачем з грубим порушенням приписів чинного законодавства. Вважає, що ненарахована і невиплачена сума заробітної плати за рішенням суду у справі №160/19954/21 складає 854035,32 грн. Викладене стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав з цим адміністративним позовом.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2023 року провадження в адміністративній справі №160/19617/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача Державної екологічної інспекції України про стягнення заробітної плати закрито.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що спір у даній справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже були предметом судового розгляду в іншому провадженні, проте, на стадії виконання такого рішення суду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Вказує, що у справах №160/19954/21 та №160/19617/23 відмінні як предмет спору, так і предмет позову.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Позивач у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні свою позицію підтримала. Просить ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що наказом Державної екологічної інспекції України №118-о від 27.12.2011 ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря Держекоінспекції України.

28.04.2020 Державною екологічною інспекцією України було прийнято наказ №114-о «Про звільнення ОСОБА_1 ».

У зв`язку з нез`явленням державного службовця на службу протягом більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності, Державною екологічною інспекцією України видано наказ від 19.10.2020 №371-0 «Про звільнення ОСОБА_1 », 19.10.2020 Державною екологічною інспекцією України було винесено наказ №371-о «Про звільнення ОСОБА_1 », відповідно наказ від 28.04.2020 №114-о визнано нечинним.

Підставою прийняття наказу від 19.10.2020 №371-о визначено лист Державної Азовської морської екологічної інспекції від 06.10.2020 з наданими листками непрацездатності серії АДЮ №№006765, 664300, 715986, 716041, 583392, 545970, 544355, 731724, 544374, 737785, 736241, 544384, серії АДЦ №404065.

19.10.2020 Державною Азовською морською екологічною інспекцією прийнято наказ №199/К «Про звільнення та проведення остаточного розрахунку ОСОБА_1 ».

Наказом Державної екологічної інспекції України було винесено наказ від 20.10.2020 №374-о «Про внесення змін до наказу Держекоінспекції від 19.10.2020 №371-о», яким внесено зміни до підстави наказу Державної екологічної інспекції України від 19.10.2020 №371-о «Про звільнення ОСОБА_1 », замінивши літери та цифри «АДЮ №404065» літерами та цифрами «АДЦ №404065».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 у справі №160/6660/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Державної Азовської морської екологічної інспекції, третя особа на стороні позивача: Національне агентство з питань запобігання корупції, треті особа на стороні відповідачів: Державна екологічна інспекція України у Донецькій області, Державна екологічна інспекція України у Запорізькій області та Державна екологічна інспекція України у Херсонській області про скасування наказів та поновлення на посаді, визнання протиправною бездіяльності задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції України №371-о від 19.10.2020 «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції України №199/к від 19.10.2020 «Про звільнення та проведення остаточного розрахунку ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря з 19.10.2020.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря Держекоінспекції України.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.07.2021 у справі №160/6660/20 апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 у справі №160/6660/20 залишено без змін.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 у справі №160/6660/20 набрало законної сили 28.07.2021.

16.09.2021 відповідачем виданий наказ про призначення ОСОБА_1 начальником Державної екологічної інспекції у Закарпатській області на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 у справі №160/6660/20, фактично до виконання посадових обов`язків з 21.09.2021.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції аналіз зазначених обставин дає підстави для висновку, що під час розгляду справи №160/6660/20 судом не вирішувалось питання стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованості із заробітної плати, оплати вимушеного прогулу, що призвело до подальшого вирішення вказаного питання у судовому порядку.

Тому, вважаючи, що позивачу протиправно не нараховано та не сплачено у належному розмірі заробітну плату за період з 05.09.2020 по 19.10.2020, середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 20.10.2020 по 18.02.2021 включно, затримку виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 19.02.2021 по 15.09.2021, з урахуванням коефіцієнта коригування заробітної плати згідно з пунктом 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, позивач знову звернувся до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 у справі №160/19954/21 позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України задоволено частково.

Зобов`язано Державну екологічну інспекцію України () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заробітну плату за період з 05.09.2020 по 19.10.2020 включно.

Зобов`язано Державну екологічну інспекцію України () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.10.2020 по 18.02.2021 включно та середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 19.02.2021 по 12.09.2021, з урахуванням коефіцієнта коригування заробітної плати згідно з пунктом 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.08.2022 апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 у справі №160/19954/21 залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 у справі №160/19954/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишено без змін.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 у справі №160/19954/21 набрало законної сили 22.08.2022.

Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи та звернуто до примусового виконання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у межах виконавчого провадження №69111729.

Постановою від 27.12.2022 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Д.С. про закінчення виконавчого провадження №69111729 встановлено, що Держекоінспекцією нараховано та виплачено ОСОБА_1 заробітну плату за період з 05.09.2020 по 19.10.2020 включно. Сума виплат, згідно з платіжним дорученням №556 від 08.12.2022 становить 117339,70 грн.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №160/19954/21, виданого 18.04.2022 Дніпропетровським окружним адміністративним судом, закінчено.

Проте, позивач вказує що в адміністративному позові, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 у справі №160/19954/21 йому невірно здійснено розрахунок вказаних вище виплат та, як наслідок, сплачено заробітну плату та середній заробіток у значно меншому розмірі, ніж того вимагає чинне законодавство.

Зазначене стало підставою звернення ОСОБА_1 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом (адміністративна справа №160/19617/22).

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити що в силу статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Приписами статті 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями статті 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського Суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43 рішення).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Таким чином, у відповідності до зазначених правових норм, зокрема, Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 у справі №160/19954/21 є обов`язковим до виконання на всій території України.

Саме з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегулювано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду.

Особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (ч.1 ст.383 КАС України).

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення.

Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та КАС України.

При цьому невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 та від 21.12.2020 у справі №440/1810/19.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції що зі змісту адміністративного позову вбачається, що фактичною підставою для звернення до суду слугувала незгода позивача із сумою виплати заробітної плати та середнього заробітку під час виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 у справі № 160/19954/21.

Так, під час розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 у межах справи №160/6660/20 питання щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованості із заробітної плати та оплати вимушеного прогулу не вирішувалось.

Разом з тим, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 у справі №160/19954/21 зобов`язано Державну екологічну інспекцію України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заробітну плату за період з 05.09.2020 по 19.10.2020 включно; середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.10.2020 по 18.02.2021 включно та середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 19.02.2021 по 12.09.2021, з урахуванням коефіцієнта коригування заробітної плати згідно з пунктом 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995.

Проте, під час розгляду адміністративної справи №160/19954/21 не було здійснено розрахунків заробітної плати та середнього заробітку позивача, з урахуванням доводів і заперечень сторін у справі, а також не вказано конкретної суми виплат у резолютивній частині рішення суду від 17.02.2022.

У межах виконавчого провадження №69111729 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Д.С. закрито виконавче провадження за фактом сплати позивачу 117339,70 грн.

Отже, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги у межах адміністративної справи №160/19617/22 стосуються саме порядку виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 у справі №160/19954/21, з огляду на те, що позивач просить стягнути з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 невиплачену заборгованість із заробітної плати, компенсації оплати за вимушений прогул та затримку виконання рішення суду в період з 05.09.2020 по 12.09.2021 в сумі 854 035,32 грн з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті, тобто заявлені позовні вимоги, які вже вирішені судом у справі №160/19954/21. До того ж, не зазначення судом у справі №160/19954/21 конкретної суми виплат у резолютивній частині рішення суду від 17.02.2022 не є підставою для подання нового позову.

Позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, або в порядку судового контролю відповідно до статті 382 КАС України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не звертався до суду в порядку статті 383 КАС України, а також з питанням встановлення судового контролю в порядку статті 382 КАС України за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 у справі №160/19954/21.

Також позивачем не оскаржувалися дії державного виконавця щодо закриття виконавчого провадження №69111729 з огляду на сплату відповідачем позивачу суми у розмірі 117 339,70 грн.

Отже, новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Наявність спеціальних правових норм КАС України (ст.ст. 382, 383), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного рішення суду порушено його права, свободи чи інтереси, то він повинен звернутись до суду в порядку судового контролю за виконанням рішення, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання рішення суду, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки спір у даній справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже були предметом судового розгляду в іншому провадженні, проте, на стадії виконання такого рішення суду.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15, від 03.04.2019 у справі №820/4261/18, від 21.12.2020 у справі №440/1810/19.

Згідно з п. 4 ч. 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Разом з тим, позивач не позбавлений права подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 у справі №160/19954/21, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, в порядку статті 383 КАС України або статті 382 КАС України.

Отже, ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2023 року не підлягає скасуванню.

Виходячи з результатів апеляційного перегляду не підлягають розподілу витрати у справі.

Керуючись 241-245, 250, 312, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2023року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 09.11.2023 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 09.11.2023.

В повному обсязі постанова виготовлена 15.11.2023.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова