Справа № 420/17574/23
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 р. Категорія 105000000м. ОдесаСправа № 420/17574/23
Перша інстанція: суддя Попов В.Ф.,

час і місце ухвалення: письмове провадження,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І.,

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
ГУ ПФУІзобілін С.М. (довіреність; паспорт)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року по справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №63836407 від 29.06.2023 року про накладення штрафу в розмірі 5100 грн, мотивуючи його тим, що рішення суду по справі №420/3559/19 виконано. Розмір пенсії не змінився після проведеного перерахунку у зв`язку із зменшенням іншої доплати, яка не була предметом розгляду. Оскаржувану постанову позивач вважає протиправною та просить її скасувати.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції не врахував, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 по справі № 420/3559/19, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2020, ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 05.03.2019 з врахуванням щомісячної премії в розмірі 150% посадового окладу відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2019 № 294. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 05.03.2019 становив 6600,15 грн. Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на пенсійний орган.

Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, відповідач вказує, що у довідці Військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2019 року №294 чітко визначено розмір премії позивача, яка повинна бути врахована при перерахунку пенсії, а саме у розмірі 150% від посадового окладу, встановленого відповідно до тарифного розряду, відповідно до Тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової служби) та враховуючи вислугу понад один рік. При цьому у разі незрозумілості для Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області рішення суду, пенсійний орган не був позбавлений права звернутися до суду із заявою про роз`яснення судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 року у справі № 420/3559/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії з 05.03.2019 року із врахуванням щомісячної премії у розмір 150% посадового окладу, відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2019 року № 294. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 05.03.2019 року з врахуванням щомісячної премії у розмір 150% в посадового окладу, відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2019 року № 294 та прийняти відповідне рішення.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2020 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 року у справі № 420/3559/19 залишено без змін.

Судове рішення набрало законної сили 23 вересня 2020 року.

30.10.2020 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.

12.11.2020 року на виконання рішення суду Головне управління ПФУ в Одеській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 05.03.2019 року включивши до обрахунку щомісячну премію 150% у розмірі 0 гривень.

До перерахунку пенсії на виконання рішення суду пенсія ОСОБА_1 складала 6600,15 грн, після проведеного перерахунку розмір пенсії також склав 6600,15 грн.

Тобто, після проведеного перерахунку пенсії на виконання рішення суду по справі №420/3559/19 із урахуванням премії 150% від посадового окладу відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2019 року № 294 розмір пенсії не збільшився, а залишився незмінним.

08.12.2020 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №63836407 з виконання вищезгаданого виконавчого листа.

23.12.2020 року листом ГУ ПФУ в Одеській області повідомило виконавчу службу, що рішення суду у справі №420/3559/19 виконано, а саме, 12.11.2020 року ОСОБА_1 перераховано пенсію з 05.03.2019 року із врахуванням щомісячної премії у розмірі 150% посадового окладу, відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2019 року № 294. Розмір пенсії склав 6600,15 грн. Після перерахунку сума пенсії не змінилася, доплата відсутня. Просили закрити виконавче провадження.

21.01.2021 року постановою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.01.2021 року виконавче провадження №63836407 закінчено у зв`язку із виконанням рішення суду.

12.04.2021 року рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/1588/21 яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.01.2021 року ВП№63836407 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №420/3559/19, виданого Одеським окружним адміністративним судом 30.10.2020 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

За результатами розгляду адміністративної справи №420/1588/21 Одеський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що пенсійним фондом розмір премії (150%) було визначено у сумі - 0,00 грн., тобто фактично така надбавка не була взагалі врахована пенсійним органом при перерахунку пенсії позивача на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 року по справі №420/3559/19, тому у державного виконавця не було підстав для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.01.2021 року ВП №63836407.

13.09.2021 року постановою державного виконавця відновлено виконавче провадження №63836407.

27.09.2021 року пенсійний орган знову повідомив листом державного виконавця про виконання рішення суду навівши ті ж самі обґрунтування, що і у попередньому листі від 23.12.2020 року.

Тобто, після відновлення виконавчого провадження пенсійним органом не вчинено жодних інших дій по виконанню рішення суду у справі № 420/3559/19, премія 150% від посадового окладу так і врахована у розмірі 0 гривень.

27.04.2023 року рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/7741/23, яке набрало законної сили 27.06.2023 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженню ВП № 63836407 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 420/3559/19, виданого Одеським окружним адміністративним судом 30.10.2020 р., щодо не здійснення дій примусового характеру, передбачених частинами 2, 3 статті 63 та частинами 1, 2 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VIII. Зобов`язано Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснити дії примусового характеру, передбачені частинами 2, 3 статті 63 та частинами 1, 2 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VIII у виконавчому провадженню ВП № 63836407 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 420/3559/19, виданого Одеським окружним адміністративним судом 30.10.2020 р. В решті позовних вимог відмовлено.

05.06.2023 року державний виконавець звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із вимогою повідомити про стан виконання вимог виконання виконавчого листа № 420/3559/19, виданого 30.10.2020 року Одеським окружним адміністративним судом.

07.06.2023 року листом пенсійний орган повідомив про виконання рішення навівши аналогічні обґрунтування тим, які зазначались у попередніх листах.

Таким чином, жодних інших дій по виконанню рішення суду пенсійним органом не здійснено, розмір премії 150% від посадового окладу залишився врахованим у розмірі 0 гривень.

29.06.2023 року постановою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні №63836407 на ГУ ПФУ в Одеській області накладено штраф у сумі 5100,00 грн за невиконання рішення суду у справі № 420/3559/19.

Головне управління вважаючи постанову про накладення штрафу протиправною звернулось до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що ГУ ПФУ в Одеській області рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 року у справі № 420/3559/19 не виконало, розмір премії 150% від посадового окладу враховано у розмірі 0 гривень, при цьому жодних поважних причин такої бездіяльності як державному виконавцю, так і суду не наведено.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) (в редакції, яка була чинною на момент прийняття оскаржуваної постанови), зокрема:

- виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 цього Закону);

- підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону);

- виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1 статті 18 цього Закону);

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини 1 ст. 26 цього Закону);

- за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (частина 1 статті 63 цього Закону);

- у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина 2 ст. 63 цього Закону);

- виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом (частина 3 ст. 63 цього Закону);

- у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. ( частина 1 статті 75 цього Закону);

- у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина 2 статті 75 цього Закону).

Враховуючи вище викладене, слід зазначити, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

При цьому, законодавцем визначено, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Надаючи оцінку тому чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Верховний Суд у постанові від 15.05.2020 по справі № 812/1813/18 зазначив, що умовою для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Відтак, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна позиція висловлена в Постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі №0840/3476/18, від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19 та від 15 квітня 2020 року у справі №811/1324/18.

З матеріалів справи вбачається, що ГУ ПФУ в Одеській області рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 року у справі № 420/3559/19 не виконало, розмір премії 150% від посадового окладу враховано у розмірі 0 гривень, при цьому жодних поважних причин такої бездіяльності як державному виконавцю, так і суду не наведено.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.1-3 ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Тобто, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України і тлумачення рішень на власний розсуд суб`єктами владних повноважень не допускається.

Також, згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", яке набуло статусу остаточного 15.01.2010, констатовано систематичне невиконання в Україні рішень національних судів. З огляду на суть порушення суд зобов`язав державу, зокрема, невідкладно запровадити ефективний засіб юридичного захисту (або комплекс таких засобів), який би забезпечив адекватний та достатній захист від невиконання або затримки у виконанні рішення національного суду, за виконання якого вона несе відповідальність відповідно до принципів, встановлених практикою Європейського суду з прав людини.

Крім цього, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Отже, враховуючи вище викладене, колегія суддів зазначає, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Підстави не виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 року у справі № 420/3559/19 не зазначено ані під час слухання справи у суді першої інстанції, ані в апеляційній скарзі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними матеріалами справи та задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року по справі № 420/17574/23, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено 15 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді С.Д. Домусчі О.І. Шляхтицький