Справа № 200/16218/21
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року Справа№200/16218/21

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов

Акціонерного товариства Перший український міжнародний банк

до відповідача Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області

Литвиненка Олексія Вікторовича

третя особа ОСОБА_1

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Перший український міжнародний банк звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Литвиненка Олексія Вікторовича, третя особа ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо незалучення суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості комплексу, який складається з двох нежитлових будівель загальною площею 538,2 кв.м., а саме: будівля складу Е-1 площею 322,0 кв.м., будівля складу Ж-1 площею 216,0 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та непередачі вказаного комплексу на реалізацію, зобов`язання вжити невідкладні заходи в частині реалізації на прелюдних електроних торгах нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , а саме комплексу, який складається з двох нежитлових будівель загальною площею 538,2 кв.м., а саме: будівля складу Е-1 площею 322,0 кв.м., будівля складу Ж-1 площею 216,0 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи адміністративного позову обґрунтовує тим, що, як вважає позивач, у спірних взаємовідносинах відповідач діяв з порушенням норм чинного законодавства, зокрема, закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Зазначає, що наведений у п. 15 Пелеліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, затвердженого розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р, м. Маріуполь не є частиною переліку, а лише вказує, до якого району належать зазначені населені пункти.

На підставі викладеного просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

У відзиві на адміністративний позов відповідач вказав на його безпідставність та зазначив, що майно, яке є предметом іпотеки та на яке звертається стягнення, знаходиться на території, де здійснювалась антитерористична операція, та ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлена заборона стягнення на такий предмет іпотеки.

Враховуючи наведене, просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав відзив, заяву про розгляд справи за його участі не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, суд з`ясував наступні обставини справи.

01.08.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Донгорбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Перший український міжнародний банк та громадянином України ОСОБА_1 украдений кредитний договір № 2, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 100000,00 доларів США, а позичальник зобов`язався здійснити повернення кредиту згідно графіку та повернути кредит в повній сумі у строк не пізніше 31.07.2028 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань перед банком за кредитним договором укладений іпотечний договір від 01.08.2008 року № 2/1, згідно якого іпотекодавець передав в іпотеку банку комплекс, який складається з двох нежитлових будівель загальною площею 538,2 кв.м.: будівлі складу літ. Е-1 площею 322,2 кв.м. та будівлі складу літ. Ж-1 площею 216,0 кв.м., що розташовані за адресою; АДРЕСА_1 , реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 21207029.

За фактом невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, ЗАТ «Донгорбанк» звернулось до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Тактарова В.Б. з заявою про вчинення виконавчого напису.

17.07.2009 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Тактаровим В.Б. вчинений виконавчий напис реєстр. № 1454, у якому запропоновано звернути стягнення на майно - комплекс, який складається з двох нежитлових будівель загальною площею 538,2 кв.м., а саме: будівля складу Е-1 площею 322,0 кв.м., будівля складу Ж-1 площею 216,0 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного комплексу запропоновано задовольнити вимоги ЗАТ «Донгорбанк» станом на 16.07.2009 року у сумі, еквівалентній 109685,37 дол. США, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 98719,99 дол. США, заборгованості по відсотках у розмірі 10 065,38 дол. США та витрати за виконавчого напису 3400,00 гри.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16.05.2012 року замінено стягувача у виконавчому проваджені по виконанню ВН від 17.07.2009 року № 1454 з ЗАТ «Донгорбанк» на ПАТ «ПУМБ».

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.08.2021 року ВП № 66617929 вказаний виконавчий напис перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Литвиненка Олексія Вікторовича.

Постановою про арешт та опис майна (коштів) боржника від 20.09.2021 року приватним виконавцем Литвиненком О.В. у вказаному виконавчому провадженні здійснений опис та накладений арешт на комплекс будівель.

20.10.2021 року ПАТ «ПУМБ» звернулось до приватного виконавця Литвиненка О.В. з заявою про вжиття заходів щодо примусового виконання рішення шляхом залучення суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості майна та передачу на примусову реалізацію до СЕТАМу Комплексу будівель.

Листом від 28.10.2021 року приватний виконавець Литвиненко О.В. повідомив ПАТ «ПУМБ», що майно, яке є предметом іпотеки та на яке звертається стягнення, знаходиться на території, де здійснювалась антитерористична операція та ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлена заборона стягнення на такий предмет іпотеки.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, падання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначені права, якими може користуватися державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження, перелік яких є вичерпним.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є:

1)звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2)звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3)вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4)заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5)інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до ч. 5 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно ч. 6 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно ч. 1-3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Статею 61 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або за фіксованою ціною.

Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 30 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна.

Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Згідно п.2 розд. 1 Порядку реалізації арештованого майна реалізація майна здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або аукціонів за фіксованою ціною.

Відповідно до п. 1 розд.2 Порядку реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Якщо вартість майна боржника визначено в рішенні суду, виконавець передає майно на реалізацію за ціною, визначеною судовим рішенням, без проведення визначення вартості чи оцінки такого майна, крім рішень про конфіскацію майна. Вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна.

Згідно п. 3 р. 2 Порядку виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Тобто, Законом України "Про виконавче провадження" та Порядком реалізації арештованого майна встановлений порядок дій виконавця, які мають бути здійснені після арешту майна для реалізації такого майна на торгах.

Наряду з викладеним, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України "Про іпотеку".

Положення частини першої цієї статті, крім зупинення дії статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти) Закону України "Про іпотеку", не поширюються на нерухоме майно фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб - суб`єктів малого і середнього підприємництва, місцем розташування якого є територія проведення антитерористичної операції, крім населених пунктів згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону, оформлене в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язань за договорами, укладеними після 1 січня 2018 року до 30 квітня 2021 року, або за договорами, до яких після 1 січня 2018 року до 30 квітня 2021 року за погодженням сторін вносилися зміни в частині продовження строків виконання зобов`язань та/або зменшення розміру процентів, штрафних санкцій.

Положення частини першої цієї статті не поширюються на нерухоме майно громадян України, фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб - суб`єктів малого і середнього підприємництва, місцем розташування якого є територія проведення антитерористичної операції, крім населених пунктів згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону, оформлене в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язань за договорами, укладеними після 1 травня 2021 року, або за договорами, до яких після 1 травня 2021 року за погодженням сторін вносилися зміни в частині продовження строків виконання зобов`язань та/або зменшення розміру процентів, штрафних санкцій.

Статтею 4 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, віднесене місто Маріуполь Донецької області.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, майно, яке позивач просить передати на примусову реалізацію, є предметом іпотеки та розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи наведене та те, що Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» є підставою, що забороняє органам та посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнень на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, що спрямовані на примусове виконання таких рішень щодо окремої категорії боржників чи іпотекодавців, на яких поширюється дія цього Закону, суд вважає, що відмовляючи у залученні суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості комплексу, відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем надані суду належні докази правомірності бездіяльності, в розумінні зазначеної норми Закону.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підствав для задоволення позовних вимог.

В розумінні ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України питання про перерозподіл судових витрат не розглядається.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» Кодексом адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства Перший український міжнародний банк (, юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4) до Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Литвиненка Олексія Вікторовича (місцезнаходження: 84313, Донецька обл., м. Краматорськ, пр. Миру, буд. 8, оф. 21), третя особа ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо незалучення суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості комплексу, який складається з двох нежитлових будівель загальною площею 538,2 кв.м., а саме: будівля складу Е-1 площею 322,0 кв.м., будівля складу Ж-1 площею 216,0 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та непередачі вказаного комплексу на реалізацію, зобов`язання вжити невідкладні заходи в частині реалізації на прелюдних електроних торгах нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , а саме комплексу, який складається з двох нежитлових будівель загальною площею 538,2 кв.м., а саме: будівля складу Е-1 площею 322,0 кв.м., будівля складу Ж-1 площею 216,0 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.В. Давиденко