Справа № 380/12792/23
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
15 листопада 2023 року
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні заяву про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.11.2023 суд ухвалив адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ) (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково; визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1) (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 13.04.2022 по 08.05.2022 в розрахунку до 100 000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 13.04.2022 по 08.05.2022 в розрахунку до 100 000, 00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням проведених виплат за цей період та з компенсацією втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період 01.07.2022 по день фактичної виплати, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. № 159; визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1) (військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за червень 2022 у сумі 52 944, 94 грн; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за червень 2022 р. у сумі 52860 (п`ятдесят дві тисячі вісімсот шістдесят)грн 40коп. з компенсацією втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період 01.07.2022 по день фактичної виплати, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159; у задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Позивач у позовній заяві заявив про витрати на професійну правничу допомогу на суму 15000,00грн.

Також від представника позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог в частині відшкодування судових витрат. Ця заява надійшла до суду до судових дебатів та, відповідно, розглядається відповідно до вимог ч.3 ст.143 КАС України.

09.11.2023 представник позивача подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить суд долучити до справи акт виконаних робіт, копії інших документів на підтвердження понесених позивачем витрат. Представник позивача просить ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат, а саме: витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані з переїздом поживача та його представника до іншого населеного пункту, а також компенсацію за відрив позивача та його представника від звичайних занять пропорційно до розміру задоволених вимог.

14.11.2023 від представника відповідача надійшло заперечення на клопотання про ухвалення додаткового рішення, в якому відповідач вказав, що сума витрат на професійну правничу допомогу, заявлена при поданні позовної заяви зросла майже удвічі, а витрати, понесені позивачем за участь адвоката у судовому засіданні та витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту не відповідають критерію реальності та розумності їх розміру, оскільки, користуючись процесуальними правами, позивач міг би їх уникнути.

Згідно з приписами ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1)на професійну правничу допомогу;

2)сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5)пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Між позивачем, ОСОБА_1 , та Адвокатським бюро «Аліни Самарець» було укладено Договір № 2203/23-а від 22.03.2023 про надання правової (правничої) допомоги (надалі - Договір).

Відповідно до п.2.7. Договору для надання правової (правничої) допомоги Позивачу було призначено адвоката Самарець Аліну Миколаївну.

У відповідності до п.1, п.2 Додаткової угоди № 1 від 22.03.2022 до вказаного Договору гонорар за надання правової (правничої) допомоги у спорі з Державною прикордонною службою та її органами/підрозділами (військовими частинами/ загонами/тощо) щодо неповного розрахунку строків участі в бойових діях, невиплати або недоплати грошового забезпечення, неповного при звільненні або переведенні в інші частини/загони, тощо, становить фіксовану суму у розмірі 15 000, 00 грн.

Вказана сума була повністю оплачена Позивачем 07.04.2023 р., що підтверджується платіжним документом № @2PL191764, який додається до позовної заяви.

Між Позивачем та Адвокатським бюро «Аліни Самарець» було укладено Додаткову угоду №2 від 15.09.2023 до Договору № 2203/23-а від 22.03.2023.

Пунктом 2 цієї Угоди передбачено, що сторони дійшли згоди про збільшення судами гонорару адвоката через збільшення часу на надання правничої допомоги. При цьому, п.4 цієї ж Угоди визначено, що 15000,00грн сплачені позивачем 07.04.2023, вважати частковою передоплатою гонорару за надання правничої допомоги.

09.11.2023 адвокатом та позивачем підписано акт виконаних робіт (надання професійної правничої допомоги) вартістю 25000грн.

Суд вважає, що гонорар адвоката Самарець А.М., визначений Договором про надання професійної правничої допомоги та Додатковими угодами до цього Договору, пов`язаний з розглядом цієї справи, є обґрунтований та пропорційний предмету спору у цій справі.

Також представник позивача просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з переїздом позивача та його представника до суду, а саме понесені витрати на переїзд до м. Львова та повернення до місця проживання позивача а його представника - м. Київ. Із поданого клопотання та доданих проїзних документів встановлено, що такі витрати становлять 6850,87грн.

Частиною 1 ст.135 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Згідно з ч.3 ст.135 КАС України граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.5 Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Витрати на переїзд можуть бути відшкодовані лише у випадках, коли стороні необхідно було здійснити переїзд до адміністративного суду в інше місто або селище. Розмір витрат визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом.

Відповідно до ч.3 ст.44 КАС України позивач має право брати участь у судових засіданнях, а також має право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 КАС України).

Суд вважає, що витрати пов`язані з переїздом до м. Львова позивача та його представника були необхідні, оскільки позивач і його представник приїжджали для участі у судових засіданнях у Львівському окружному адміністративному суді.

Представник позивача заявила клопотання про стягнення з відповідача 1942,08грн за відрив від звичайних занять у зв`язку із участю позивача та його представника у судових засіданням у цій справі.

Згідно до з ч.2 ст.135 КАС України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.

Суд зазначає, що згадана норма передбачає виплату компенсації за відрив від звичайних занять позивачу та його законному представнику.

Адвокат Самарець А.М. не є законним представником позивача у розуміння ст.ст.56-57 КАС України.

Тому компенсація за відрив від звичайних занять не підлягає стягненню у сумі, що стосується адвоката.

Також за змістом норми ч.2 ст.135 КАС України компенсація за відрив від звичайних занять очевидно стосується осіб, котрі не працюють та не мають самостійного доходу. Ті ж особи, котрі є найманими працівниками взагалі не можуть вимагати компенсації ні за втрачений заробіток, оскільки такий не втрачається, ані компенсації за відрив від звичайних занять.

З урахуванням того, що позивача скеровано для проходження військової служби в розпорядження Міністра оборони відповідно до наказу Голови Державної прикордонної служби від 16.11.2022, то відсутні підстави вважати позивача таким, що не отримує самостійного доходу, а відтак позивач не має права вимагати компенсації за відрив від звичайних занять.

Тому суд дійшов висновку, що розподілу підлягають заявлені позивачем судові витрати,в частин, що стосуються надання професійної правничої допомоги та витрат, пов`язаних з переїздом.

Щодо аргументів відповідача, викладених у запереченні на заяву про ухвалення додаткового рішення, то суд такі відхиляє, оскільки висновок відповідача про те, що існує взаємозв`язок між реальністю та розумністю витрат на професійну правничу допомогу та використанням наявних у позивача процесуальних прав, є необґрунтованим; а фінансування відповідача з Державного бюджету та участь військової частини у заходах, необхідних для оборони України не є належним аргументом для відмови у стягненні з відповідача витрат, понесених позивачем у зв`язку із наданням професійної правничої допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Ураховуючи часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати позивача, виходячи з того, що гонорар адвоката становить 25000,00грн, а витрати на переїзд - 6850,87грн., що всього становить 15925,44грн.

Таким чином, заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає задоволенню. З відповідача, з його бюджетних асигнувань слід стягнути судові витрати на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам на суму 15925,44грн.

Керуючись ст. 252 КАС України, суд

в и р і ш и в:

ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) з ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ) (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4) за рахунок бюджетних асигнувань 15925(п`ятнадцять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять)грн44 коп на відшкодування судових витрат.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із урахуванням п.п 15.5 п.5 розділу VII Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лунь З.І.