Справа № 400/11549/23
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 р. № 400/11549/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Державної служби України з безпеки на транспорті, пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135,

про:визнання протиправною та скасування постанови від 31.08.2023 № ПШ018419,

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2023 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті та Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу Державного нагляду (контролю) в Миколаївській області від 31.08.2023 № ПШ018419 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 гривень.

Позов позивач обґрунтував тим, що:

позивача притягнуто до відповідальності за відсутність документа, наявність якого не передбачено статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» для внутрішніх перевезень, а саме: тахокарти;

він не є перевізником у розумінні статті 33 Закону України «Про автомобільний транспорт», а отже і суб`єктом відповідальності за статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Одночасно з позовною заявою 15.09.2023 позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, за результатами розгляду якої Миколаївський окружний адміністративний суд 15.09.2023 постановив ухвалу про забезпечення позову шляхом:

заборони відповідачу пред`являти до виконання постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу Державного нагляду (контролю) в Миколаївській області від 31.08.2023 № ПШ018419 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн;

зупинки стягнення на підставі постанови Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу Державного нагляду (контролю) в Миколаївській області від 31.08.2023 № ПШ018419 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 гривень

18.09.2023 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Копія позовної заяви та ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 про відкриття провадження в адміністративній справі надіслані відповідачу в його електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та отримані ним відповідно 15.09.2023 і 18.09.2023, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

У встановлений судом строк відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно і всебічно, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Згідно з Відповіддю № 230981 від 18.09.2023 з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач з 21.08.2015 по 25.08.2023 був зареєстрованим як фізична особа підприємець.

Позивач є власником вантажного спеціалізованого контейнеровоза МАН ТҐА26.440 (MAN TGA26.440), реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Відповідно до Протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 10.12.2021 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 тахограф, установлений на транспортний засіб МАН ТҐА26.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , придатний до експлуатації.

Згідно з пунктами 1.1 і 4.1 Договору найму (оренди) транспортного засобу, укладеного 19.07.2023 між позивачем (Орендодавець) і ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРУПТОРГ» (Орендар), та який нотаріально посвідчений 19.07.2023, Орендодавець передав, а Орендар прийняв за плату в користування автомобіль МАН ТҐА26.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , строком на 10 років з 19.07.2023 по 19.07.2033.

31.07.2023 посадова особа відповідача на автомобільній дорозі М-05 «Київ-Одеса» 210 км + 450 м (Черкаська область) провела перевірку транспортного засобу МАН ТҐА26.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за результатами якої склала Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 31.07.2023 № 031275.

31.08.2023 відповідач в особі відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ018419 (далі Постанова № ПШ018419).

Згідно з цією постановою позивач допустив порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону, а саме особистої картки водія ОСОБА_2 до цифрового тахографа транспортного засобу МАН держ. номер НОМЕР_1 (акт № 031275), а також постановлено стягнути з позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 гривень.

Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до абзацу дванадцятого частини сьомої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, вимоги до облаштування та технічного оснащення яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту.

Частиною п`ятою статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що розглядати справи про накладення адміністративного-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті. Постанова про застосування адміністративно-господарських штрафів є виконавчим документом.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Отже, Державна служба України з безпеки на транспорті, як центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, має повноваження щодо здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, а його посадові особи розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників.

Згідно з пунктом 1 і додатком розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 № 1579-р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» відділ державного нагляду (контролю) в Миколаївській області та відділ нагляду (контролю) в Черкаській області є структурними підрозділами апарату Державної служби України з безпеки на транспорті. Статусу юридичної особи вони не мають.

Таким чином, відділ державного нагляду (контролю) в Миколаївській області і відділ нагляду (контролю) в Черкаській області не мали статусу юридичної особи, а їх посадові особи були посадовими особами апарату Державної служби України з безпеки на транспорті.

З огляду на це суд прийшов до висновку, що посадові особи відповідача, зокрема, таких структурних підрозділів його апарату як відділ державного нагляду (контролю) в Миколаївській області та відділ нагляду (контролю) в Черкаській області, мали повноваження на розгляд справи про накладення адміністративного-господарських штрафів за порушення, зазначені у статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Що стосується безпосередньо дій позивача, за які його притягнуто до юридичної відповідальності, то суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, штраф у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно з частинами першою-другою статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Статтею 18 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:

організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Згідно з абзацом першим пункту 6.1 розділу VI Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за № 811/18106 (далі Положення № 340), автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Абзацом п`ятим пункту 3.3 розділу ІІІ Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 за № 946/18241 (далі Інструкція № 385), передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи розрдруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Відповідно до пункту 6.3 розділу VI Положення № 340 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Таким чином, відповідно до частини другої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», пунктів 6.1 і 6.3 розділу VI Положення № 340, пункту 3.3 розділу ІІІ Інструкції № 385 при здійсненні внутрішніх вантажних перевезень:

водії вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тонн зобов`язані мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

а водії вантажних автомобілів з повною масою до 3,5 тонн індивідуальну книжку водія, встановленої форми.

Тому твердження позивача, що його притягнуто до відповідальності за відсутність документа, який не передбачено статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» для внутрішніх перевезень, є безпідставним і таким, що суперечить правовим нормам, які регулюють спірні правовідносини.

З огляду на вищезазначене суд прийшов до висновку, що у діях автомобільного перевізника містяться ознаки правопорушення, передбаченого абзацом третім частини першою статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (відсутня особиста картка водія до цифрового тахографа транспортного засобу).

Водночас у позовній заяві позивач стверджує, що він не був автомобільним перевізником на момент перевірки, а отже не є суб`єктом відповідного правовопорушення.

Абзацом першим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються до автомобільних перевізників.

Таким чином, суб`єктами адміністративних правопорушень, диспозиції яких передбачені статтею 60 зазначеного Закону України, є автомобільні перевізники.

Відповідно до абзацу дев`ятнадцять частини першої статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з абзацом сімнадцятим глави 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568, перевізник фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезення вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Відтак суб`єктом правопорушень, передбачених статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», можуть бути як юридичні особи, так і фізичні особи, не залежно від того чи здійснюють вони господарську діяльність (мають статус фізичної особи-підприємця), чи ні.

Суд встановив, що згідно з пунктами 1.1 і 4.1 Договору найму (оренди) транспортного засобу, укладеного 19.07.2023 між позивачем (Орендодавець) і ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРУПТОРГ» (Орендар), та який нотаріально посвідчений 19.07.2023, Орендодавець передав, а Орендар прийняв за плату в користування автомобіль МАН ТҐА26.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , строком на 10 років з 19.07.2023 по 19.07.2033.

З наведеного слідує, що відповідний транспортний засіб у момент виникнення спірних правовідносин не перебував у володінні та користуванні позивача, а отже що він не був автомобільним перевізником.

Відповідач будь-яких доказів, які підтверджували б протилежне, суду не надав.

Згідно з абзаців першого і другого частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З огляду на вищезазначене, суд прийшов до висновку, що позивач не був автомобільним перевізником, а отже адміністративних правопорушень, передбачених статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» не вчиняв.

Тобто Постанова № ПШ018419 прийнята з порушенням абзацу першого частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки складена стосовно неналежного суб`єкта (не автомобільного перевізника), а тому є протиправною і підлягає скасуванню.

Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Абзацом першим частини першої статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступила його посадова чи службова особа.

Двома квитанціями від 13.09.2023 підтверджується понесення позивачем судових витрат на сплату судового збору за подання відповідно адміністративного позову у розмірі 1073,60 грн і заяви про забезпечення позову в розмірі 805,20 гривні. Тому ці суми підлягають відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в (пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 03135; ) про визнання протиправною та скасування постанови 31.08.2023 № ПШ018419 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 31.08.2023 № ПШ018419.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Державної служби України з безпеки на транспорті (пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 03135; ) судовий збір у розмірі 1878 (Одна тисяча вісімсот сімдесят вісім) гривень 80 копійок.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 16 листопада 2023 року