Справа № 320/9589/23
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/9589/23
15 листопада 2023 року м. Київ
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Кузьменка В.В.,
суддів: Ганечко О.М., Василенка Я.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження питання про ухвалення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року,
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової служби України від 20.01.2023 № 64-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 »;
- поновити ОСОБА_1 на посаді директора Юридичного департаменту Державної податкової служби України з 24.01.2023;
- стягнути з Державної податкової служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.01.2023 по день винесення судом рішення про поновлення на роботі включно;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної податкової служби України від 20.01.2023 № 64-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Юридичного департаменту Державної податкової служби України з 24 січня 2023 року.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Юридичного департаменту Державної податкової служби України з 24 січня 2023 року.

Стягнуто з Державної податкової служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.01.2023 по 11.07.2023 включно в розмірі 188 002,00 грн. Сума зазначена без відрахування обов`язкових податків та зборів.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Державної податкової служби України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць в розмірі в розмірі 30866,00 грн. Сума зазначена без відрахування обов`язкових податків та зборів.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Державна податкова служба України подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року залишено без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року - без змін.

Разом з тим, колегією суддів при розгляді справи не було вирішення питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу та не розглянуто клопотання позивача про стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи в апеляційному порядку в розмірі 5000,00 грн.

Враховуючи що безпосередня участь сторін у судовому засіданні, в даному випадку, не є обов`язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з`ясування фактичних обставин, колегія суддів у відповідності до ч. 3 ст. 252 КАС України визнала можливим проводити розгляд вказаного питання в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Згідно з п.п. 1 - 3 ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції вказує на положення ч. 6 ст. 7 КАС України, якими встановлено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

В контексті наведеного колегія суддів вважає, що в зв`язку із необхідністю подання відзиву на апеляційну скаргу Державної податкової служби України позивач для захисту своїх прав та інтересів був вимушений понести витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, дослідивши договір про надання професійної правничої допомоги № 01/23 ЄОО від 27.01.2023, платіжну інструкцію № @2PL194651, рахунок № 31-10 від 31.10.2023, оцінивши обсяг виконаної роботи (наданих послуг), колегія суддів приходить до переконання про обґрунтованість вимог позивача та наявність підстав для задоволення вимог про стягнення з Державної податкової служби України витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи в апеляційному порядку в розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку щодо наявності підстав для відшкодування на користь позивача судових витрат, які безпосередньо пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 5000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 132, 139, 242, 243, 252, 311, 313, 321, 322, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, в розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч грн).

Додаткова постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: О. М. Ганечко

Я. М. Василенко