Справа № 200/2782/23
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року Справа№200/2782/23

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2023 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_2 від 30 вересня 2022 року №2993-АД в частині призупинення виплат грошового забезпечення бойовому медику 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 старшому солдату ОСОБА_1 з вересня 2022 року;

визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_2 від 30 вересня 2022 року №268 в частині висновку про те, що самовільно залишив частину в районі здійснення заходів: рядовий ОСОБА_1 , якого було виключено з продовольчого забезпечення в районі здійснення заходів з 30 вересня 2022 року;

визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_2 від 03 жовтня 2022 року №270 в частині висновку про те, що повернувся після самовільного залишення частини в районі здійснення заходів: рядовий ОСОБА_1 , якого було зараховано на продовольче забезпечення в районі здійснення заходів з 02 жовтня 2022 року;

визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_2 від 17 грудня 2022 року №1422-ОД в частині накладення на бойового медика 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення « ОСОБА_2 » та призупинення йому виплат грошового забезпечення та додаткової винагороди за грудень 2022 року;

зобов`язати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість зі сплати грошового забезпечення за вересень, жовтень, листопад та грудень 2022 року в повному обсязі відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та додаткової винагороди відповідно до «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 зі змінами та доповненнями.

Позов обґрунтував тим, що він проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Наказом від 29 вересня 2022 року командира військової частини НОМЕР_2 №2987-АД було призначено службове розслідування для з`ясування причин та умов відмови від виконання бойового наказу військовослужбовцями мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 .

30 вересня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 №2993 АД було призначено службове розслідування для з`ясування причин та умов відсутності на службі військовослужбовців мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_2 №2993 АД від 30 вересня 2022 року позивачу було призупинено виплату грошового забезпечення з 30 вересня 2022 року.

Відповідно до наказу військової частини НОМЕР_2 від 30 вересня 2022 року №268 відповідач, на думку позивача, неправомірно вважав позивача таким, що самовільно залишив частину у районі здійснення заходів. Підстава: доповідь про факт дезертирства (зі зброєю) майора ОСОБА_3 .

Відповідно до наказу військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 30 вересня 2022 року № 268 з 30 вересня 2022 року рядового ОСОБА_1 , призваного по мобілізації, бойового медика 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону було виключено з продовольчого забезпечення в районі здійснення заходів з 30 вересня 2023 року.

Відповідно до іншого наказу військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 03 жовтня 2022 року №270 відповідач вважав позивача таким, що повернувся після самовільного залишення частини в районі здійснення заходів. Цим же наказом позивача зараховано на продовольче забезпечення в районі здійснення заходів з 02 жовтня 2022 року.

Вважає, що йому протиправно було призупинено та не сплачено до часу подання позову грошове забезпечення та додаткова винагорода.

Вказав, що 29 вересня 2022 року командиру батальйону військової частини НОМЕР_2 були надіслані письмові пояснення з рапортом від 19 вересня 2022 року, в яких повідомлено про неможливість виконувати посадові обов`язки в повному обсязі з огляду на перенесений гіпертонічний криз та вперше виявлену гіпертонічну хворобу 2 ступеню.

17 вересня 2022 року він звернувся до медиків військової частини з поганим самопочуттям, вони зробили карту пораненого та евакуювали до лікарні. Зазначає, що бойові накази виконувати не відмовлявся, а знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Багатопрофальна лікарня Баштанського району» Баштанської міської ради Миколаївської області з 16 жовтня 2022 року до 19 жовтня 2022 року.

Крім того, командиром військової частини НОМЕР_2 видано наказ від 01 грудня 2022 року №3374-АД згідно якого було призначено службове розслідування для з`ясування причин та умов виконання бойового розпорядження військовослужбовцями 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 .

17 грудня 2022 року за результатами службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_2 видано наказ №1422-ОД згідно якого бойового медика 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана».

Вважає, що такий наказ є передчасним, протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки обставини, зазначені у наказі, не повністю з`ясовані, розслідування було проведено поверхнево, без опитування осіб, що безпосередньо виконували бойові накази та без врахування вимог Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який затверджено наказом МО України від 21 листопада 2017 року №608.

Вказує, що його не опитували, не ознайомлювали з наказом та результатами службового розслідування, документи доведення бойового наказу та письмові накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності не оголошувались, про причини позбавлення премії та додаткової винагороди не був обізнаний. Від надання пояснень та показань щодо розслідування він не відмовлявся, однак акт відмови від дачі пояснень, на думку позивача, був зроблений штучно, неупереджено та безпідставно. Також, вважає, що строки винесення пропущено відповідачем.

Зазначає, що згідно письмової доповіді заступника начальника штабу начальника відділення персоналу Західного територіального управління Військової служби правопорядку підполковника Катасонова О. від 19 грудня 2022 року було виявлено факт недоведення бойового наказу особового складу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , серед військовослужбовців був і він.

Зазначене вище і стало підставою для звернення позивача до суду.

Відповідач засобами поштового зв`язку надіслав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з наступних підстав.

Позивач 04 червня 2022 року призваний на військову службу Оболонським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки міста Київ. З 19 липня 2022 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , призначений на посаду номера обслуги зенітного ракетного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до доповіді командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 від 29 вересня 2022 року №9178кп стало відомо, що близько 14-00 год 29 вересня 2022 року позивач та інші військовослужбовці відмовилися від виконання бойового розпорядження командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 №2 від 18 вересня 2022 року. Факт відмови підтверджується журналом бойових дій військової частини НОМЕР_2 , реєстраційний номер 100кп/дск від 23 вересня 2022 року (арк 30-35).

З пояснень старшого лейтенанта ОСОБА_4 було встановлено наступне: 29 вересня 2022 року він був присутнім при тому, що як близько 14-00 год командир мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 доводив бойове розпорядження від 18 вересня 2022 року №2 в тому числі і позивачу. Даний військовослужбовець відмовився виконувати бойове розпорядження у зв`язку із незадовільним станом здоров`я.

В ході проведення даного службового розслідування було відібрано пояснення у підполковника ОСОБА_5 , в якому він зазначив, що 29 вересня 2022 року командир мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 доводив бойове розпорядження від 18 вересня 2022 року і позивачу, проте він і ще ряд військовослужбовців відмовилися у зв`язку з незадовільним станом здоров`я.

Під час проведення розслідування були відібрані пояснення у позивача, у яких останній поясним про відмову висуватись на бойові позиції у зв`язку з незадовільним станом здоров`я.

Відомості щодо даного кримінального правопорушення вчиненого позивачем внесено в ЄДР ТУ ДБР м. Миколаєва у 2023 році.

Вдруге позивач відмовився виконувати бойове розпорядження 01 грудня 2022 року.

Згідно доповіді від 01 грудня 2022 року командира 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_6 , стало відомо, що близько 16-00 год 01 грудня 2022 року особовий склад у кількості 14 військовослужбовців, в тому числі і позивач відмовились виконувати бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 25 листопада 2022 року №1457 про зайняття позицій в районі населеного пункту Бахмутське Донецької області.

Факт відмови від виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 №1457 від 25 листопада 2022 року підтверджується витягом з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_2 , реєстраційний номер 203 кп/дск від 03 листопада 2022 року.

З пояснень заступника командира 3 механізованого батальйону з морально психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 стало відомо, що 01 грудня 2022 року близько 16-00 год під час шикування особового складу заступником командира 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 було зачитано бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 25 листопада 2022 року. Після доведення бойового розпорядження зі строю вийшли військовослужбовці, в тому числі і позивач, який відкрито відмовився виконувати бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .

З пояснення заступника начальника штабу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 25 листопада 2022 року командир 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 отримав бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 №1457 від 25 листопада 2022 року щодо проведення наступальних дій поблизу населеного пункту Бахмутське Донецької області. 01 грудня 2022 року о 16-30 год в населеному пункті Костянтинівка Донецької області заступником командира 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 було доведено бойове розпорядження до особового складу 3 механізованого батальйону. Особовий склад в кількості 14 осіб, в тому числі і позивач відмовились виконувати бойове розпорядження. Після цього з даним особовим складом було проведено бесіду та відібрано пояснення.

Письмове пояснення військовослужбовець відмовився надати посилаючись на статтю 63 Конституції України.

Правом на оскарження наказів протягом місяця до оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про результати службового розслідування проведеного для з`ясування причин та умов невиконання бойового наказу командира військової частини позивач не скористався.

Відносно факту самовільного залишення військової частини молодшим сержантом ОСОБА_1 у період з 30 вересня 2022 року по 02 жовтня 2022 року згідно наказу №2993-АД від 30 вересня 2023 року було призначено службове розслідування для з`ясування причин і умов відсутності на службі позивача. Факт перебування в СЗЧ не підтвердився, актом службового розслідування №4516кп від 13 березня 2023 року встановлено, що позивач перебував в районі виконання завдань з 30 вересня 2022 року по 02 жовтня 2022 року.

У зв`язку з призначенням службового розслідування по факту СЗЧ, позивачу було призупинено виплату грошового забезпечення на час проведення службового розслідування. В листопаді 2022 року позивач отримав грошове забезпечення з утримання з нього премії та додаткової винагороди за вересень і жовтень.

Премію та додаткову винагороду у листопаді за вересень 2022 року з позивача було утримано згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 №791-ОД від 07 березня 2023 року.

За результатами службового розслідування, згідно акту №4516 від 13 березня 2023 року, після не встановлення факту самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 з 30 вересня по 02 жовтня 2022 року позивачу донараховано у березні 2023 року додаткову винагороду за жовтень та листопад 2022 року у сумі 56000,00 грн..

Додаткова винагорода у січні 2023 року за грудень 2022 року була утримана з позивача згідно наказу №1422-ОД від 17 грудня 2022 року у зв`язку з невиконанням бойового розпорядження 01 грудня 2022 року.

Вважає, що військовою частиною було здійснено всі належні виплати.

Позивачем через підсистему «Електронний Суд» надано відповідь на відзив, у якому зазначено наступне.

Бойові накази він виконувати не відмовлявся. Письмові пояснення щодо стану свого здоров`я подавав до старшого лейтенанта ОСОБА_4 особисто (керівника з морально-психологічного забезпечення мотопіхотного батальйону). Сам наказ йому не доводили, а тільки спитали чи потрібно проходити лікування або ВЛК і він надав ОСОБА_4 особисто рапорт про необхідність проходження ВЛК з огляду на суттєве погіршення стану здоров`я після виходу з бойового завдання, яке виконував безперервно протягом 2 тижнів в селі Херсонської області як єдиний бойовий медик всієї роти.

За результатами службових розслідувань жодного наказу військової частини НОМЕР_2 про встановлення його вини винесено не було, і не було притягнуто до дисциплінарної відповідальності в зв`язку з недоведеність вини та фактів самовільного залишення частини у районі здійснення заходів та відмови виконання бойового наказу з боку позивача. Майор ОСОБА_3 бойові накази нікому не оголошував так як не був особисто присутній при шикуванні в Миколаївській області 29 вересня 2023 року.

Відповідач підтверджує в своєму відзиві, що факт перебування позивача в СЗЧ з 30.09.2022р. по 02.10.2022р. не підтвердився і позивач весь час перебував в розпорядженні ВЧ НОМЕР_2 в розташуванні свого батальйону, що ще раз говорить про введення суду в оману і наявність по відношенню до позивача особистих недружніх стосунків між ним та командиром батальйону ОСОБА_3 , який подавав до штабу, на думку позивача, безпідставні доповіді на підставі яких були призначені службові розслідування щодо позивача та відповідно до цих безпідставних доповідей було протиправно призупинено виплати грошового забезпечення та премій, які і не сплачені по цей час. Вважає, що відповідач самостійно довів факт протиправності та введення в оману вищого командування ВЧ НОМЕР_2 з боку командира батальйону ОСОБА_3 .

Крім того, позивачем через підсистему «Електронний Суд» надано відповідь на відзив (доповнену), у якій останній зазначив наступне.

Відповідач підтверджує в своєму акті службового розслідування від 13.03.2023р., що факт перебування ОСОБА_1 в СЗЧ з 30.09.2022р. по 02.10.2022р. не підтвердився та він весь час перебував в розпорядженні ВЧ НОМЕР_2 в розташуванні свого батальйону.

Відповідач у відзиві посилається на витяг з журналу бойових дій від 23.09.2022р. №100кп/дск згідно якого позивач нібито скоїв факт дезертирства з 30.09.2022р. та повернувся в частину тільки 02.10.2022р., однак вищевказаний документ датований ще 23.09.2022р., тобто до дати нібито скоєння дезертирства 30.09.2022р.

Разом з цим, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 02.07.2023р. №2135-ОД було встановлено факт не доведення бойового наказу, в тому числі і позивачу. Позивачу не пропонували надати свої письмові пояснення, посилання відповідача у відзиві відзиві, що нібито позивач відмовився від надання пояснень вважає неправдими та такими, що вводить суд в оману. Зазначає, що його не опитували, не ознайомлювали з наказом та результатом службового розслідування, документи доведення бойового наказу до позивача та письмових наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності не оголошували, про причини позбавлення премії та додаткової винагороди він не був обізнаний. Від надання пояснень та показань щодо розслідування він не відмовлявся, але, вказує, що акт відмови від дачі пояснень був зроблений штучно, неупередженно та безпідставно.

Ухвалою суду від 21 червня 2023 року залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії. Надано позивачу термін протягом десяти днів, починаючи з наступного дня після отримання цієї ухвали, впродовж якого позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом: уточнення суб`єктного складу відповідачів за цим позовом та/або приведення позовних вимог у відповідність до заявленого складу відповідачів; зазначення у позові іншої підстави для звільнення від сплати судового збору, або документ про сплату судового збору у сумі розміром 2147,20 грн, або надання належним чином обґрунтованого клопотання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

07 липня 2023 року до суду засобами поштового зв`язку від позивача надійшла заява про уточнення (зміну позовних вимог) та клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою суду від 12 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №200/2782/23. Витребувано від відповідача відповідні докази та вирішено, що питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, а в разі, якщо такий строк пропущено, - поважності причин його пропуску та наявності підстав для його поновлення, будуть вирішені судом на стадії судового розгляду після встановлення відповідних фактичних обставин на підставі наданих сторонами доказів.

Станом на 04 вересня 2023 року відомості про отримання ухвали суду від 12 липня 2023 року та позову з додатками від відповідача до суду не надходили, тому ухвалою суду від 04 вересня 2023 року, зокрема, продовжено військовій частині НОМЕР_2 процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву на десять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

04 жовтня 2023 року на адресу суду надійшов відзив відповідача разом із витребуваними документами.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2023 року залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії. Надано позивачу термін протягом п`яти днів, починаючи з наступного дня після отримання цієї ухвали, впродовж якого позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин його пропуску.

09 жовтня 2023 року на електронну поштову адресу суду від позивача надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом та докази поважності причин його пропуску.

16 жовтня 2023 року на поштову адресу суду від позивача надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом

18 жовтня 2023 року позивач через підсистему «Електронний Суд» надіслав відповідь на відзив.

У період з 16 жовтня 2023 року по 20 жовтня 2023 року суддя Зеленов А.С. брав участь в онлайн підготовці суддів окружних адміністративних судів з метою підвищення рівня кваліфікації, який проводила Національна школа суддів України.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2023 року клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду задоволено. Визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та поновлено пропущений строк звернення з позовом до адміністративного суду. Продовжено розгляд справи №200/2782/23 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі.

26 жовтня 2023 року позивачем за допомогою підсистеми «Електронний Суд» надано клопотання, у якому останній зазначив про те, що додані до відзиву додатки ним отримано 26 жовтня 2023 року у підсистемі «Електронний Суд». Просив надати можливість ознайомитись з додатками та надати суду доповнення до відповіді на відзив і можливо додаткових позовних вимог з огляду на існування нових наказів про які його не було повідомлено у строк 7 днів.

Ухвалою суду від 27 жовтня 2023 року продовжено ОСОБА_1 строк для надання відповіді на відзив до 03 листопада 2023 року.

30 жовтня 2023 року позивач через підсистему «Електронний Суд» надав до суду заяву про уточнення (зміну) позовних вимог на підставі статті 47 КАС України.

30 жовтня 2023 року позивач через підсистему «Електронний Суд» надав до суду відповідь на відзив (доповнену).

У період з 02 листопада 2023 року по 03 листопада 2023 року суддя Донецького окружного адміністративного суду Зеленов А.С. перебував у відпустці.

Ухвалою суду від 06 листопада 2023 року заяву ОСОБА_1 від 30 жовтня 2023 року про уточнення (зміну) позовних вимог по справі №200/2782/23 повернуто без розгляду.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивача зараховано з 19 липня 2022 року до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , на всі види забезпечення, а на продовольче з 20 липня 2022 року та призначено на посаду старшого стрільця 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону відповідно до наказу командира військової частини № НОМЕР_4

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 25 жовтня 2022 року №194 РС позивача призначено на посаду бойового медика 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини №321 вирішено вважати позивача таким, що справи та посаду бойового медика 1 механізованого взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 здав.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 №298 позивача зараховано до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях з 04 листопада 2022 року.

Судом встановлено, що відповідно журналу бойових дій військової частини НОМЕР_2 рн.100кп/дск від 23.09.2022 встановлено, що під час ранкової перевірки о/с мпб в/ч НОМЕР_2 в районі Березнегувате, в/с які відмовились від виконання бойового наказу, самовільно покинули РОП, встановивши тим самим факт дезертирства (без зброї), зокрема, бойовий медик старший солдат ОСОБА_1 . Пошукові заходи результатів не дали, зв`язок відсутній, місцезнаходження невідоме.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 30 вересня 2022 року №268, рядовий ОСОБА_1 , призваний по мобілізації, бойовий медик 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону самовільно залишив частину у районі здійснення заходів. Підстава: доповідь про факт самовільного залишення частини майора ОСОБА_7 від 29 вересня 2022 року, доповідь про факт дезертирства майора ОСОБА_3 від 29 вересня 2022 року.

Згідно витягу з наказу командира військової частини від 30 вересня 2022 року №2993-АД вирішено призначити службове розслідування для з`ясування причин і умов відсутності на службі військовослужбовців мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 . Вирішено, відповідно до пункту 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України та деяким іншим особам, затвердженого наказом МО України від 07 червня 2018 року №260, у зв`язку з відсутністю на службі без поважних причин призупинити виплату грошового забезпечення військовослужбовцям мотопіхотного батальйону, зокрема, позивачу з 30 вересня 2022 року. Для з`ясування причин і умов відсутності на службі військовослужбовців мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 вирішено призначити службове розслідування, яке провести до 09 жовтня 2022 року. За результатами службового розслідування скласти акт, який разом із матеріалами подати командиру військової частини НОМЕР_2 для розгляду та прийняття рішення до 10 жовтня 2022 року.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 03 жовтня 2022 року №270 рядового ОСОБА_1 , призваного по мобілізації, бойового медика 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону зараховано на продовольче забезпечення в районі здійснення заходів з 02 жовтня 2022 року.

Згідно іменного списку особового складу мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 командира мотопіхотного батальйону майора ОСОБА_3 , позивач 02 жовтня 2022 року прибув в район виконання завдань угрупування об`єднання сил з СЗЧ, та наказом №270 вирішено вважати таким, що повернувся після самовільного залишення частини.

Згідно вимог статті 85 Дисциплінарного статуту ЗС України, Порядку проведення службового розслідування у ЗС України, наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 30 вересня 2022 року №2993-АД, заступником командира 3 мотопіхотної роти з морально психологічного забезпечення мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 старшим лейтенантом ОСОБА_8 проведено службове розслідування для з`ясування причин і умов відсутності на службі військовослужбовців мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 та складено акт службового розслідування від 13 березня 2023 року.

Приводом і підставою для службового розслідування стала доповідь командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_3 від 30 вересня 2023 року №9222кп.

В описовій частині акту (пункт 2.1) зазначено наступне.

Близько 09-00 год 30 вересня 2022 року під час ранкової перевірки особового складу в районі населеного пункту Березнегувате Миколаївської області встановлено, що військовослужбовці, які відмовлялись від виконання бойового наказу, самовільно покинули ротний опорний пункт, зокрема, бойовий медик 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 старший солдат ОСОБА_1 . Пошукові заходи результатів не дали. Зв`язок з військовослужбовцями відсутній. Місцезнаходження невідоме. Зброя військовослужбовців знаходиться в місці зберігання зброї за місцем розташування підрозділу.

Водночас, резолютивною частиною висновку встановлено, що позивач перебував на місці проходження військової служби з 30 вересня 2022 року по 01 жовтня 2022 року. Вказано, що в його діях не вбачається ознаків адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-11 КУпАП.

У пункті 4.2 акту вирішено вважати позивача таким, що перебував в районі бойових завдань з 30 вересня 2022 року по 01 жовтня 2022 року.

У пункті 4.12 акту вирішено за порушення військової дисципліни та неналежне виконання службових обов`язків, а саме порушення вимог статей 9,11,13,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби ЗС України, статті 55 Дисциплінарного статуту ЗС України, пункту «в» статті 48 Дисциплінарного статуту ЗС України, зокрема, позивача притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення «Сувора догана».

01 грудня 2022 року заступником начальника штабу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_9 надані пояснення командиру військової частини НОМЕР_2 про те, що 01 грудня 2022 року в населеному пункті Костянтинівка Донецької області заступником командира 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_10 було доведено бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 №1457 від 25 листопада 2022 року до особового складу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , зокрема, і до позивача.

У поясненнях заступника командира 3 механізованого батальйону з морально психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_11 від 01 грудня 2022 року зазначено, що зокрема, позивач відкрито відмовився виконувати бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №3374-АД від 01 грудня 2022 року вирішено призначити службове розслідування для з`ясування причин і умов відмови виконання бойового розпорядження військовослужбовцями механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 . Наказ вирішено довести до особового складу військової частини НОМЕР_2 , що його стосується.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №3439-А внесено зміни до наказів командира військової частини НОМЕР_2 від 26 листопада 2022 року №3343-АД, від 01 грудня 2022 року №3374-АД, від 02 грудня 2022 року №3380-АД.

13 грудня 2022 року заступником командира 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 складено акт про відмову від дачі пояснень, у якому зазначено, зокрема, про відмову позивача від дачі пояснень з посиланням на статтю 63 Конституції України.

17 грудня 2022 року заступником командира 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_10 проведено службове розслідування для з`ясування причин і умов відмови виконання бойового розпорядження військовослужбовцями 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Розслідуванням встановлено, що 01 грудня 2022 року близько 16-30 год, в населеному пункті Костянтинівка Донецької області, заступником командира 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_10 було доведено бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 №1457 від 25 листопада 2022 року особовому складу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , в свою чергу, ряд військовослужбовців, зокрема , бойовий медик 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону молодший сержант ОСОБА_1 , під час проходження військової служби по мобілізації в умовах воєнного стану, з метою ухилення від виконання обов`язків військової служби, в порушення вимог статей 1,3,4 Дисциплінарного статуту ЗС України, в порушення вимог статей 11,12,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та в порушення вимог частини 4 статті 402 КК України відкрито відмовились виконувати бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 25 листопада 2022 року №1457.

Причиною правопорушення є порушення статей 11,12,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби ЗС України, статей 1,3,4 Дисциплінарного статуту ЗС України, що проявилось у не виконанні бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 25 листопада 2022 року №1457 з боку, зокрема, позивача.

Встановлено, що в діях, зокрема, бойового медика 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону молодшого сержанта ОСОБА_1 , вбачаються ознаки військового кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена статтею 402 КК України.

У пункті 6 акту вказано, що помічнику командира частини з фінансово економічної роботи начальнику фінансово економічної служби військової частини відповідно до пункту 9.7 Доручення міністра оборони України від 23 червня 2022 року за невиконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 25 листопада 2022 року №1457 не виплачувати додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ від 28 лютого 2022 року №168, зокрема, позивачу, за грудень 2022 року.

За порушення військової дисципліни та неналежне виконання обов`язків, невиконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 25 листопада 2022 року №1457, за порушення статей 11,12,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби ЗС України , статей 1-4 Дисциплінарного статуту ЗС України, на підставі статті 55, 92 Дисциплінарного статуту ЗС України, притягнуто до відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення « ОСОБА_2 », зокрема, на позивача.

Відповідно до пункту 8 акту командиру 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 копії матеріалів службового розслідування по факту відмови від виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 25 листопада 2022 року №1457, зокрема, позивачем, направити для подальшого прийняття рішення до ДБР розташованого у м. Краматорську

У наказі командира військової частини НОМЕР_2 від 17 грудня 2022 року №1422-ОД про результати службового розслідування для з`ясування причин і умов відмови від виконання бойового розпорядження військовослужбовцями 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 встановлено, що приводом і підставою для розслідування стала доповідь командира 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_6 від 01 грудня 2022 року згідно якої стало відомо, що близько 16-00 год 01 грудня 2022 року в районі населеного пункту Костянтинівка Донецької області особовий склад 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , зокрема позивач, в порушення вимог статей 1,3,4 Дисциплінарного статуту ЗС України, в порушення вимог статей 11,12,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та в порушення вимог частини 4 статті 402 КК України відкрито відмовились виконувати бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 25 листопада 2022 року №1457. Вирішено, зокрема, службове розслідування для з`ясування причин і умов відмови виконання бойового розпорядження військовослужбовцями 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 вважати звершеним. Помічнику командира частини з фінансово економічної роботи начальнику фінансово економічної служби військової частини НОМЕР_2 відповідно до пункту 9.7 Доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23 червня 2022 року за невиконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 25 листопада 2022 року №1457 не виплачувати додаткову винагороду передбачену постановою КМ України від 28 лютого 2022 року №168 за грудень 2022 року в повному обсязі , зокрема і позивачу. За порушення військової дисципліни та неналежне виконання службових обов`язків, невиконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 25 листопада 2022 року №1457, за порушення статей 11,12,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби ЗС України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту ЗС України, на підставі статті 55, 92, пункту «в» статті 48 Дисциплінарного статуту ЗС України, притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено стягнення «Сувора догана», зокрема і на позивача. Копії матеріалів службового розслідування по факту відмови від виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 25 листопада 2022 року №1457, зокрема позивачем, вирішено направити для подальшого прийняття правового рішення до ДБР у місті Краматорську.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідними Указами Президента України строк дії режиму воєнного стану продовжувався та діє натепер.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ(далі - Закон № 2232-XII у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до частини другої статті 3 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV (далі Статут внутрішньої служби), порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 9 Статуту внутрішньої служби визначено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців, зокрема, обов`язок свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

В силу вимог статті 12 Статуту внутрішньої служби про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Згідно статті 14 Статуту внутрішньої служби із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Згідно статті 26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України», дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут) військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» (стаття 5 Дисциплінарного статуту).

Статтею 45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтями 83 - 86 Дисциплінарного статуту визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 13.12.2017 за №1503/31371 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку виконавською дисципліною є належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями функціональних обов`язків (посадових інструкцій), наказів Міністерства оборони України, доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин).

Службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Згідно пункту 1 розділу ІІ Порядку службове розслідування може призначатися у разі:

- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

- невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

- неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

- дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

- втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

- порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

- недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

- внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

- повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

- вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією;

- скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Відповідно п.1 Розділу ІІІ Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування). Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування (п.3 Розділу ІІІ Порядку).

Відповідно до п.13 Розділу ІІІ Порядку службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Пунктом 3 Розділу ІV Порядку визначені права військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Порядок оформлення результатів службового розслідування визначено у Розділі V Порядку.

Згідно п.1-3 Розділу VІ Порядку за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Примірники акта службового розслідування надсилаються службовим особам, яких стосуються наведені у висновку пропозиції, та до відповідних структурних підрозділів органів військового управління.

За зверненням військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, йому надається завірена копія акта службового розслідування або витяг з акта, в частині, що його стосується, за умови, що вони не містять інформації з обмеженим доступом.

Верховний Суд в постанові по справі №813/1021/17 від 19 лютого 2020 року висловив правову позицію відповідно до якої підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

Судом встановлено, що у журналі бойових дій військової частини НОМЕР_2 рн.100кп/дск від 23.09.2022 зазначено, що під час ранкової перевірки о/с мпб в/ч НОМЕР_2 в районі Березнегувате, в/с які відмовились від виконання бойового наказу, самовільно покинули РОП, встановивши тим самим факт дезертирства (без зброї), зокрема, бойовий медик старший солдат ОСОБА_1 . Пошукові заходи результатів не дали, зв`язок відсутній, місцезнаходження невідоме.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 30 вересня 2023 року №268, рядовий ОСОБА_1 , призваний по мобілізації, бойовий медик 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону самовільно залишив частину у районі здійснення заходів. Підстава: доповідь про факт самовільного залишення частини майора ОСОБА_7 від 29 вересня 2022 року, доповідь про факт дезертирства майора ОСОБА_3 від 29 вересня 2022 року.

Згідно витягу з наказу командира військової частини від 30 вересня 2022 року №2993-АД вирішено призначити службове розслідування для з`ясування причин і умов відсутності на службі військовослужбовців мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 . Вирішено, відповідно до пункту 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України та деяким іншим особам, затвердженого наказом МО України від 07 червня 2018 року №260, у зв`язку з відсутністю на службі без поважних причин призупинити виплату грошового забезпечення військовослужбовцям мотопіхотного батальйону, зокрема, позивачу з 30 вересня 2022 року. Для з`ясування причин і умов відсутності на службі військовослужбовців мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 вирішено призначити службове розслідування, яке провести до 09 жовтня 2022 року. За результатами службового розслідування скласти акт, який разом із матеріалами подати командиру військової частини НОМЕР_2 для розгляду та прийняття рішення до 10 жовтня 2022 року.

У журналі бойових дій військової частини НОМЕР_2 рн.100кп/дск від 23.09.2022 встановлено, що близько 09-00 год 02.10.2022 прибули в розташування вч НОМЕР_2 , зокрема позивач, який самовільно залишив ротний опорний пункт (без зброї).

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 03 жовтня 2022 року №270 рядового ОСОБА_1 , призваного по мобілізації, бойового медика 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону зараховано на продовольче забезпечення в районі здійснення заходів з 02 жовтня 2022 року (пункт 79). Відповідно до пункту 149 вказаного наказу позивача вирішено вважати таким, що повернувся після самовільного залишення військової частини у районі здійснення заходів.

Згідно іменного списку особового складу мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 командира мотопіхотного батальйону майора ОСОБА_3 , позивач 02 жовтня 2022 року прибув в район виконання завдань угрупування об`єднання сил з СЗЧ, та наказом №270 вирішено вважати таким, що повернувся після самовільного залишення частини.

Водночас, у постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 804/4633/17 викладена правова позиція, у якій зазначено про те, що визначальною ознакою для встановлення факту самовільного залишення військової частини і місця служби є доведення вини військовослужбовця, якому такий проступок ставиться у провину.

Однак, в оскаржуваному позивачем наказі №268 від 30 вересня 2022 року (пункт 77) міститься лише інформація про те, що рядового ОСОБА_1 , призваного по мобілізації, бойового медика 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону вирішено вважати таким, що самовільно залишив військову частину в районі здійснення заходів. Підставою для такого висновку слугувала доповідь про факт самовільного залишення частини майора ОСОБА_12 №3413кп/нт від 29 вересня 2022 року, доповідь про факт дезертирства (зі зброєю) майора ОСОБА_3 №3422кп/нт від 29 вересня 2022 року.

Обставини залишення позивачем місця служби на момент винесення оскаржуваного наказу від 30 вересня 2022 року №268 не з`ясовані. Не з`ясування обставин залишення позивачем місця служби свідчить також і наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 30 вересня 2022 року № 2993-АД про призначення службового розслідування для з`ясування причин і умов відсутності на службі військовослужбовців мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Не з`ясування обставин і причин, за яких позивач залишив військову частину НОМЕР_2 , а також відсутність доказів, які б підтверджували самовільно залишення розташування військової частини свідчить про відсутність підстав для висновку про самовільне залишення цим військовослужбовцем військової частини.

Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 804/4633/17.

Разом з цим, згідно вимог статті 85 Дисциплінарного статуту ЗС України, Порядку проведення службового розслідування у ЗС України, наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 30 вересня 2022 року №2993-АД, заступником командира 3 мотопіхотної роти з морально психологічного забезпечення мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 старшим лейтенантом ОСОБА_8 проведено службове розслідування для з`ясування причин і умов відсутності на службі військовослужбовців мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 та складено акт службового розслідування від 13 березня 2023 року.

Приводом і підставою для службового розслідування стала доповідь командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_3 від 30 вересня 2023 року №9222кп.

В описовій частині акту (пункт 2.1) зазначено наступне.

Близько 09-00 год 30 вересня 2022 року під час ранкової перевірки особового складу в районі населеного пункту Березнегувате Миколаївської області встановлено, що військовослужбовці, які відмовлялись від виконання бойового наказу, самовільно покинули ротний опорний пункт, зокрема, бойовий медик 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 старший солдат ОСОБА_1 . Пошукові заходи результатів не дали. Зв`язок з військовослужбовцями відсутній. Місцезнаходження невідоме. Зброя військовослужбовців знаходиться в місці зберігання зброї за місцем розташування підрозділу.

З пояснень позивача, які викладено в акті слідує, що з 30 вересня 2022 року він відмовився висуватись на бойові позиції мотопіхотного батальйону у зв`язку із незадовільним станом здоров`я. Весь час знаходився в тимчасовому розташуванні 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону в районі населеного пункту Березнегувате Миколаївської області. Щоденно з 22 год до 24 год, за наказом тво. Командира 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_13 , заступав в наряд по охороні території будівлі, де розташовувалась 3 мотопіхотна рота мотопіхотного батальйону, був завжди на місці та не залишав територію.

З пояснень старшого лейтенанта ОСОБА_13 стало відоме наступне: позивач постійно перебував в розташуванні мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 . Виконував завдання по забезпеченню підрозділів, а саме: рубка дрів, копання бліндажів, погрузка боєприпасів. Також, на визначену годину заступав в наряд по охороні будівлі, де зазвичай були військовослужбовці, які відмовились від виконання бойового розпорядження.

З пояснень молодшого сержанта ОСОБА_14 стало відомо, що позивач постійно перебував у розташуванні 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 в районі населеного пункту Березнегувате Миколаївської області. Не відлучався та виконував поставлені завдання, а саме: рубка дрів, копання бліндажів, погрузка боєприпасів.

Водночас, резолютивною частиною висновку встановлено , що позивач перебував на місці проходження військової служби з 30 вересня 2022 року по 01 жовтня 2022 року. Вказано, що в його діях не вбачається ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-11 КУпАП (самовільне залишення військової частини або місця служби).

У пункті 4.2 акту вирішено вважати позивача таким, що перебував в районі бойових завдань з 30 вересня 2022 року по 01 жовтня 2022 року.

У пункті 4.12 акту вирішено за порушення військової дисципліни та неналежне виконання службових обов`язків, а саме порушення вимог статей 9,11,13,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби ЗС України, статті 55 Дисциплінарного статуту ЗС України, статті 55 Дисциплінарного статуту ЗС України, пункту «в» статті 48 Дисциплінарного статуту ЗС України, зокрема, позивача притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення «Сувора догана».

Таким чином, з матеріалів справи беззаперечно вбачається та підтверджується поясненнями відповідача у відзиві на позов факт того, що позивач у період з 30 вересня 2022 року по 01 жовтня 2022 року перебував у районі виконання завдань, тобто факт самовільного залишення військової частини за результатами службового розслідування, призначеного наказом №2993-АД від 30 вересня 2022 року не підтвердився.

Крім того, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 30 вересня 2022 року №2993-АД , зокрема, вирішено для з`ясування причин і умов відсутності на службі військовослужбовців мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 призначити службове розслідування у строк до 09 жовтня 2022 року. За результатами службового розслідування вказано скласти акт, який разом із матеріалами подати командиру для розгляду і прийняття рішення до 10 жовтня 2022 року.

13 березня 2023 року акт службового розслідування був поданий на затвердження командиру військової частини НОМЕР_2 .

З огляду на зазначені обставини, суд приходить висновку, що службове розслідування за фактом самовільного залишення позивачем військової частини у період з 30 вересня 2022 року по 01 жовтня 2022 року проведено поза строком, який визначеного Порядком №608, а саме місячного строку.

Судом враховується і те, що оскаржувані позивачем накази, зокрема, від 30 вересня 2022 року №268 в частині самовільного залишення військової частини та від 03 жовтня 2022 року №270 в частині визнання позивача таким, що повернувся після самовільного залишення військової частини у районі здійснення заходів прийняті до проведення службового розслідування, яке затверджено актом від 13 березня 2023 року.

Статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом :

визнання протиправним та скасування п.77 наказу військової частини НОМЕР_2 від 30 вересня 2022 року №268 в частині висновку про те, що самовільно залишив частину у районі здійснення заходів: рядовий ОСОБА_1 , призваний по мобілізації, бойовий медик 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону;

визнання протиправним та скасування п.149 наказу військової частини НОМЕР_2 від 03 жовтня 2022 року №270 в частині висновку про те, що повернувся після самовільного залишення частини у районі здійснення заходів рядовий ОСОБА_1 , призваний по мобілізації, бойовий медик 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону.

Щодо призупинення виплат грошового забезпечення позивачу за наказом №2993-АД з 30 вересня 2022 року, суд зазначається наступне.

В оскаржуваному позивачем наказі № 2993-АД відповідач посилається на пункт 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260.

Відповідно до вимог пункту 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, грошове забезпечення не виплачується:

за час надання військовослужбовцям відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати;

якщо виплачуються академічні стипендії;

за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше;

за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки;

за час тимчасового виконання обов`язків понад два місяці за новими посадами у зв`язку з переведенням військової частини на інший штат (внесення змін до штату);

за час тримання військовослужбовців під вартою чи перебування під цілодобовим домашнім арештом;

за час відбування покарання на гауптвахті військовослужбовцями строкової військової служби.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Оскільки судом встановлено, що у період з 30 вересня 2022 року по 01 жовтня 2022 року позивач перебував у районі виконання завдань, тобто факт самовільного залишення військової частин за результатами службового розслідування, призначеного наказом №2993-АД від 30 вересня 2022 року не підтвердився, призупинення позивачу виплати грошового забезпечення за наказом №2993-АД є необґрунтованими.

Обставини перебування позивача в районі виконання завдань у спірний період також підтверджуються відповідачем у відзиві на позов.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправним та скасування наказу військової частини НОМЕР_2 від 30 вересня 2023 року №2993-АД в частині призупинення виплат грошового забезпечення бойовому медику 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 старшому солдату ОСОБА_1 з 30 вересня 2022 року.

Щодо визнання протиправним та скасування наказу військової частини НОМЕР_2 від 17 грудня 2022 року №1422-ОД в частині накладення на бойового медика 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення « ОСОБА_2 » та призупинення йому виплат грошового забезпечення та додаткової винагороди за грудень 2022 року.

Звертаючись до суду з даним позовом позивачем зазначається про порушення процедури проведення службового розслідування, а саме: службове розслідування було проведено поверхнево, без опитування осіб, що безпосередньо виконували бойові накази, не було опитано позивача, відповідач не ознайомлював з наказом та результатами службового розслідування, позивачу не доводився до відома бойовий наказ, письмові накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності не оголошувались. Вважає, що акт відмови від дачі пояснень був зроблений штучно.

Щодо проведення службового розслідування без опитування осіб, які безпосередньо виконували бойові накази, не опитано, зокрема і позивача.

Відповідно до пункту 1 Розділу ІV «Повноваження осіб під час службового розслідування» Порядку №608, у разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

В матеріалах справи наявний акт про відмову від дачі пояснень від 13 грудня 2022 року, у якому вказано про те, що військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 , зокрема позивачу, була надана можливість надати пояснення з приводу причин і обставин відмови виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 25 листопада 2023 року №1457. Позивач відмовився від надання пояснень з посиланням на статтю 63 Конституції України.

Тобто, доводи позивача в частині порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування (не опитано позивача по суті службового розслідування) не знайшли підтвердження в ході розгляду даної справи.

У суду не має підстав для визнання акту про відмову від дачі пояснень від 13 грудня 2022 року не допустимим доказом в порядку статті 74 КАС України, оскільки його складено та підписано особою, що проводила службове розслідування заступником командира 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 та засвідчено підписами двох присутніх осіб.

Відповідно до Порядку № 608 (пункт 3 Розділу ІV «Повноваження осіб під час службового розслідування») військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником).

Повноваження осіб, які проводять службове розслідування визначено у пункті 1 Розділу ІV «Повноваження осіб під час службового розслідування», а саме: особи, які проводять службове розслідування зобов`язані : дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

За зверненням військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, йому надається завірена копія акта службового розслідування або витяг з акта, в частині, що його стосується, за умови, що вони не містять інформації з обмеженим доступом (пункт 3 Розділу VІ «Прийняття рішення за результатами службового розслідування»).

Отже, військовослужбовець може ознайомитися з актом після звернення з відповідною заявою/ клопотанням та після розгляду такого акту командиром (начальником).

Суд зазначає, що акт службового розслідування від 17 грудня 2022 року направлено на адресу позивача згідно його рапорту 05 лютого 2023 року вих.№1562, тобто позивача ознайомлено за його рапортом з актом службового розслідування від 17 грудня 2022 року.

Разом з цим, у пункті 2 Розділу VІ «Прийняття рішення за результатами службового розслідування» Порядку №608 вказано наступне.

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Доказів доведення до позивача наказу від 17 грудня 2022 року №1422-ОД під підпис із зазначенням дати такого доведення, як визначено Порядком №608 матеріали справи не містять. Акту про відмову поставити підпис про ознайомлення із вищезазначеним наказом матеріали справи також не містять.

Крім того, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 02 липня 2023 року №2135-ОД про результати службового розслідування для з`ясування причин і умов ймовірного не доведення бойових наказів (розпоряджень) до підлеглого особового складу посадовими особами військової частини НОМЕР_2 , у якому встановлено факт порушення доведення та оформлення бойових наказів колишнім командиром 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 майором ОСОБА_6 .

У зазначеному вище наказі зазначено, що згідно доповіді заступника начальника штабу начальника відділення персоналу Західного територіального управління Військової служби правопорядку підполковника ОСОБА_15 стало відомо, що в ході виконання службових обов`язків було отримано пояснення від військовослужбовців, в яких ними було повідомлено про те, що за період з 26 листопада 2022 року по 19 грудня 2022 року прямі та безпосередні командири бойових наказів (розпоряджень) не доводили.

Відповідно до доповіді від 01 грудня 2022 року про факт відмови від виконання бойового розпорядження військослужбовцями військової частини НОМЕР_2 , зокрема і позивачем, попередньо було встановлено, що близько 16 год 30 хв 01 грудня 2022 року відмовились виконувати бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 25 листопада 2022 року №1457.

В ході проведення службового розслідування було встановлено, що саме командир 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 майор ОСОБА_6 порушив свої посадові (функціональні) обов`язки та не довів бойові накази (розпорядження) до особового складу 3 механізованого батальйону, чим порушив вимоги ст.35,36 Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Доказів оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 02 липня 2023 року №2135-ОД матеріали справи не містять.

З огляду на встановлені обставини справи (не доведення до позивача наказу від 17 грудня 2022 року №1422-ОД під підпис, відсутність акту про відмову поставити підпис про ознайомлення із оскаржуваним наказом, встановлення факту порушення доведення та оформлення бойових наказів командиром 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 , зокрема бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 25 листопада 2022 року №1457), суд з огляду на вимоги частини 2 статті 9 КАС України, з метою повного та ефективного захисту прав позивача, приходить до висновку про протиправність та скасування наказу військової частини НОМЕР_2 від 17 грудня 2022 року №1422-ОД в частині накладення на бойового медика 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення « ОСОБА_2 » та не виплати додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за не виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 25 листопада 2022 року №1457 бойовому медику 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 за грудень 2022 року в повному обсязі.

Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу заборгованість зі сплати грошового забезпечення за вересень, жовтень, листопад та грудень 2022 року в повному обсязі відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та додаткової винагороди відповідно до «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 зі змінами та доповненнями, то суд наразі не вбачає підстав для їх задоволення, з огляду на передчасність заявлення таких вимог, так як на цьому етапі у суду відсутні підстави вважати, що військовою частиною НОМЕР_2 при виконання задоволеної частини позовних вимог не буде одночасно здійснено нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення з усіма передбаченими нормативними актами додатковими надбавками, доплатами.

Слід зазначити і те, що ОСОБА_1 позов в цій частині належним чином не обґрунтовано, не зазначено які саме складові грошового забезпечення на його думку протиправно не були виплачені відповідачем у спірний період, отже суд позбавлений можливості надати оцінку даній позовній вимозі, оскільки судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Крім того, в матеріалах справи наявний наказ військової частини НОМЕР_2 від 07 березня 2023 року №791-ОД, відповідно до змісту якого за невиконання бойового розпорядження від 18 вересня 2022 року №2 з позивача утримано додаткову винагороду за Постановою №168 за вересень 2022 року в повному обсязі та вирішено провести коригування виплаченого грошового забезпечення. Даний наказ не був предметом оскарження в зазначеній справі, оскільки ухвалою суду від 06 листопада 2023 року заява про уточнення (зміну) позовних вимог у цій справі повернута без розгляду у зв`язку з пропуском строку подання, який визначено ч.1 ст.47 КАС України.

Разом з цим, з пояснень представника відповідача, які викладені у відзиві на позов та довідки про нарахування та утримання грошового забезпечення за період з вересня 2022 року по серпень 2023 року слідує, що позивачу було донараховано у березні 2023 року за жовтень листопад 2023 року додаткову винагороду у сумі 56000 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість пред`явленого позову.

Підстав для розподілу судових витрат не має, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати п.77 наказу військової частини НОМЕР_2 від 30 вересня 2022 року №268 в частині висновку про те, що самовільно залишив частину у районі здійснення заходів: рядовий ОСОБА_1 , призваний по мобілізації, бойовий медик 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону;

Визнати протиправним та скасувати п.149 наказу військової частини НОМЕР_2 від 03 жовтня 2022 року №270 в частині висновку про те, що повернувся після самовільного залишення частини у районі здійснення заходів рядовий ОСОБА_1 , призваний по мобілізації, бойовий медик 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону.

Визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_2 від 30 вересня 2023 року №2993-АД в частині призупинення виплат грошового забезпечення бойовому медику 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 старшому солдату ОСОБА_1 з 30 вересня 2022 року.

Визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_2 від 17 грудня 2022 року №1422-ОД в частині накладення на бойового медика 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення « ОСОБА_2 » та не виплати додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за не виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 25 листопада 2022 року №1457 бойовому медику 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 за грудень 2022 року в повному обсязі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного позовного провадження 16 листопада 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Повідомити сторін, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази, висновки експертів, можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну пошту суду або через особистий кабінет в системі Електронний суд.

Направлення даного рішення суду здійснювати шляхом електронного листування на електронні адреси учасників справи.

Інформацію щодо роботи суду можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://adm.dn.court.gov.ua.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов