Справа № 280/8242/23
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

16 листопада 2023 року (14:00)Справа № 280/8242/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк», Запорізька міська рада, Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго», Товариство з обмеженою відповідальністю «Восток Автомир» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04.10.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі позивач) до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач); треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» (далі третя особа 1), Запорізька міська рада (далі третя особа 2), Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (далі третя особа 3), Товариство з обмеженою відповідальністю «Восток Автомир» (далі третя особа 4), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя (правонаступником якого є відповідач) в частині: не надіслання боржникові ОСОБА_1 копій постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна, про призначення суб`єкта оціночної діяльності, неповідомлення боржника ОСОБА_1 про результати оцінки майна, використання під час здійснення виконавчого провадження звіту щодо ринкової вартості майна - квартири АДРЕСА_1 , складеного ФОП ОСОБА_2 03.10.2016;

поновити порушене право боржника шляхом визнання таким, що не підлягає використанню при визначенні стартової ціни під час проведення торгів з реалізації майна, звіту щодо ринкової вартості майна - квартири АДРЕСА_1 , складеного ФОП ОСОБА_2 03.10.2016.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивачу належить квартира АДРЕСА_2 . У вересні 2023 року до квартири завітали невідомі особи, які зазначили, що придбали квартиру на торгах в межах виконавчого провадження. Позивач зазначає, що у вересні 2023 року йому стало відомо, що його квартира реалізована на електронних торгах у березні 2017 року. Вказує, що в межах ВП 49715515 у 2016 році арештовано і описано квартиру АДРЕСА_2 . Проте, ані постанови про відкриття виконавчого провадження, ані повідомлення про призначення оцінювача, ані відомостей про результати оцінки позивач не отримував. Із відповіді ВДВС від 25.09.2023 позивач дізнався, що суб`єктом оціночної діяльності призначено ФОП ОСОБА_2 , яка 03.10.2016 склала звіт про оцінку, зі змістом якого позивач не ознайомлений. Зауважує, що вартість квартири відповідно до звіту становить 19168 дол. США (497033 грн.). Із такою оцінкою позивач не згоден, зазначає що реальна ринкова вартість квартири станом на жовтень 2016 року становить 55000 дол. США. Також зазначає, що оцінювач майно не оглядав. Вказане свідчить про те, що звіт про оцінку майна має бути визнаний таким, що не має сили і не може бути використаний у виконавчому провадженні. На підставі викладеного просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 06.11.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначене судове засідання на 14.11.2023.

14.11.2023 відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. №50447). Зазначає, що на виконанні у відділі перебувало зведене виконавче провадження №49715515. В межах виконавчого провадження, державним виконавцем накладений арешт на майно боржника. Згодом, державним виконавцем призначено суб`єкта оціночної діяльності та відповідно до звіту оцінки майна від 03.10.2026 початкова вартість об`єкта оцінки склала 497033 грн. Відповідно до протоколу проведених електронних торгів відбулась реалізація майна: квартири АДРЕСА_2 . Майно придбане за 347923,10 грн. У 2017 році майно - квартира АДРЕСА_2 було зареєстровано за новим власником. Також зазначає, що всі матеріали виконавчого провадження були знищені. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

14.11.2023 судове засіданні відкладене до 16.11.2023.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та вказав, що про наявність будь-яких виконавчих проваджень позивачу відомо не було. Вважає, що скоріш за все направлення поштової кореспонденції здійснювалось на адресу: АДРЕСА_3 . Проте, у цьому будинку позивач не проживає. Також зазначив, що з моменту продажу квартири АДРЕСА_2 у 2017 році, новим власником на теперішній час не переоформлено особові рахунки щодо цього майна. Відтак, позивач не був обізнаний про продаж майна до вересня 2023 року. Окремо представник позивача зауважив про звіт щодо оцінки майна, вказавши на дуже занижену ціну. Зазначив, що оцінювач не оглядав квартиру зсередини. Така оцінка не є законною.

Представник відповідача у судовому засіданні зазначила, що з огляду на знищення матеріалів виконавчого провадження неможливо підтвердити незаконність дій державного виконавця. Проте вважає, що виконавцем вся кореспонденція направлялась на адресу позивача, яка було відома виконавцю.

Інші учасники до суду не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись у порядку ст. 268 КАС України.

У судовому засіданні представник позивача просив суд розглядати справу у письмовому провадженні.

Представник відповідача не заперечив.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За приписами ч. 4 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

В провадженні відповідача перебувало зведене виконавче провадження №49715515, до складу якого входили такі виконавчі провадження:

№49874001 з примусового виконання виконавчого листа №202/1022/14-ц виданого 17.04.2015 Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 1 187 189,92 грн.;

№46659576 з примусового виконання наказу №908/3964/14 виданого 24.11.2014 господарським судом Запорізької області про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь Запорізької міської ради заборгованості по орендній платі у розмірі 130198,10 грн.;

№52539842 з примусового виконання наказу №908/1530/16 виданого 16.08.2016 господарським судом Запорізької області про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ВАТ «Запоріжжяобенерго» заборгованості в розмірі 4660,09 грн.

№52539819 з примусового виконання наказу №908/1530/16 виданого 16.08.2016 господарським судом Запорізької області про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ВАТ «Запоріжжяобенерго» заборгованості в розмірі 11034,61 грн.;

№49313140 з примусового виконання виконавчого листа №335/6632/15-ц виданого 26.10.2015 Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь TOB «Восток Автомир» суми майнових збитків та судових витрат у розмірі 35062,40 грн.

Із матеріалів справи встановлено, що у межах виконавчого провадження державним виконавцем 12.03.2015 винесено постанову №46659576 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно боржника.

09.09.2016 державним виконавцем складений акт опису та арешт майна боржника, а саме: квартири АДРЕСА_2 .

27.09.2016 державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. Відповідно до вказаної постанови призначено ОСОБА_2 оцінювачем, суб`єктом оціночної діяльності у виконавчому провадженні.

03.04.2017 державним виконавцем складено акт про проведені електронні торги, відповідно до якого ДП «СЕТАМ» 09.03.2017 проведено електронні торги з реалізації майна: однокімнатна квартира АДРЕСА_2 . Переможцем визнано ОСОБА_3 . Майно придбане за сумою 347923,10 грн.

29.06.2017 державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

У 2021 році, зв`язку із закінчення строку зберігання, виконавче провадження було знищене.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, 06.04.2017 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєвим Андрієм Валентиновичем здійснено перереєстрацію права власності квартири АДРЕСА_2 на нового власника ОСОБА_3 .

Вважаючи дії виконавця щодо не направлення позивачу документів виконавчого провадження, вважаючи звіт про визначення ціни майна таким, що не підлягає використанню, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч.5 ст. 26 №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно із приписами ст. 28 Закону №1404-VIII, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Так, позивач стверджує, що жодних постанов від відповідача, які були винесені в межах ВП №49715515 він не отримував.

В той же час, суд зазначає, що відповідно до наданих доказів ВП №49715515 було знищено у 2021 році, що підтверджується актом від 27.01.2021 №1 про вилучення та знищення документів та актом інвентаризації виконавчих провадження за 2017 рік.

Відповідно до положень Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України за № 2274/5 від 25.12.2008, та пункту 2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України за № 1829/5 від 07.06.2018, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Відтак, з огляду на строки зберігання, відповідачем правомірно у 2021 році знищене ВП №49715515.

В свою чергу, знищення ВП №49715515 не дає змоги суду установити факт надсилання позивачу документів виконавчого провадження та звіту про оцінку майна.

Відповідачем до суду надані документи виконавчого провадження, які зберігаються у автоматизованій системі виконавчого провадження. В той же час, представник відповідача зазначила, що реєстри поштової кореспонденції на спірний період надати не має можливості, оскільки такі документи зберігаються у паперовому вигляді та не вносяться до системи.

Отже, підтвердити чи спростувати доводи позивача про неправомірність дій відповідача в цій частині є неможливим.

В той же час, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В свою чергу, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України).

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відтак завдання адміністративного судочинства полягає у захисті порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Також, таке порушення має бути доведеним та підтвердженим відповідними доказами.

З огляду на відсутність будь-яких доказів, які б могли підтвердити неналежне виконання відповідачем приписів законодавства в частині належного надсилання позивачу документів виконавчого провадження, у суду відсутні підстави для визнання дій відповідача протиправними.

Одночасно, суд зазначає таке.

Метою звернення до суду є передусім ефективний захист порушеного права, та, відповідно, відновлення такого порушеного права.

В той же час, навіть за умови визнання дій відповідача у частині не надсилання позивачу документів виконавчого провадження протиправними, відновити порушене право, про яке стверджує позивач, не є можливим, з огляду на реалізацію його майна ще у 2017 році та з огляду на наявність нового власника.

Отже, такий спосіб захисту (визнання протиправними дій відповідача щодо не надсилання документів) не є ефективним та жодним чином не призведе до поновлення прав позивача, про порушення яких він стверджує.

Суд вважає, що метою подання позову є відновлення за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка була реалізована у 2017 році. Визнання ж дій відповідача у частині не надсилання документів позивачу не призведене до відновлення втраченого права власності на майно.

Щодо звіту про оцінку майна, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень, зокрема є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Частиною 1 статті 48 Закону №1404-VIII встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до ст. 56 Закону №1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Приписами ч. 5 ст. 56 Закону №1404-VIII передбачено, що якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира, то у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди;

Згідно ч. 3 ст. 57 Закону №1404-VIII, у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Також, згідно зі ст. 20 Закону №1404-VIII для проведення оцінки майна залучається суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання. Суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання зобов`язаний надати письмовий звіт з питань, що містяться в постанові.

Ураховуючи приписи п. 15 ч. 3 ст. 18 та ч. 1 ст. 20 Закону №1404-VIII залучати в установленому порядку для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання є правом приватного виконавця, що встановлене вказаними нормами.

За приписами ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 №2658-ІІІ (далі - Закон №2658-ІІІ), оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно - правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону №2658-ІІІ, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

За приписами ч. 1 та 6 ст. 9 Закон №2658-ІІІ, методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Постановою Кабінету Міністрів України №1440 від 10.09.2003 затверджено Національний стандарт №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» (далі - Стандарт №1), відповідно до п. 1 якого Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Відповідно до п. 50 Стандарту №1, проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема ознайомлення з об`єктом оцінки.

Пунктом 51 Стандарту №1 передбачено, що незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Згідно з п. 56 Стандарту №1, звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен, серед іншого, містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

За приписами ст. 11 Закон №2658-ІІІ, замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Відповідно до п. 5 та 15 ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Суд зазначає, що відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої палати Верховного Суду №914/881/17 від 13.03.2018 та постанові Верховного Суду №711/650/13-ц від 04.07.2018 звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї діяльності.

Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Крім того, у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду №168/828/16-ц від 06.02.2019, також зазначається, що за змістом статей 12, 33 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює оспорювання в судовому порядку такого звіту.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постановах №910/15007/14 від 18.06.2019, №40/45-10 від 30.07.2019, №916/801/18 від 28.08.2019, а також Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постановах у справах №826/6706/18 від 29.04.2020 та №640/11311/19 від 09.09.2021, №420/881/20 від 02.06.2022.

З огляду на усталену судову практику, позовна вимога про визнання звіту щодо ринкової вартості майна таким, що не підлягає використанню, задоволенню не підлягає.

Частиною 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню.

Враховуючи той факт, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 242-246, 287 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (69006, м. Запоріжжя, пр. Металургів, 6, ); треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д; ), Запорізька міська рада (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206, ), Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Восток Автомир» (69083, м. Запоріжжя, вул. Складська, 8, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його підписання.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 16.11.2023.

Суддя Ю.В. Калашник