Справа № 360/597/23
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2023-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року справа №360/597/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Казначеєв Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Галкіна Вячеслава Леонідовича на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2023 р. у справі № 360/597/23 (головуючий І інстанції Пляшкова К.О.) за позовом адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

В травні 2023 року адвокат Галкін Вячеслав Леонідович (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач, ГУПФУ в Луганській області) з такими вимогами: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу пенсії за період з 12 січня 2022 року по 31 березня 2023 року; зобов`язати відповідача виплатити позивачу пенсію за період з 12 січня 2022 року по 31 березня 2023 року, допустивши негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць.

В обґрунтування вимог зазначено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року в справі № 360/2105/22 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУПФУ в Житомирській області) від 20 січня 2022 року № 73 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 січня 2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

На виконання вказаного судового рішення позивачу ГУПФУ в Житомирській області призначило пенсію з дня виникнення права на пенсію.

Після призначення пенсії пенсійна справа передана за місцем реєстрації позивача до ГУПФУ в Луганській області. Відповідач здійснив нарахування позивачу пенсії однак не виплатив пенсію за період з 12 січня 2022 року по 31 березня 2023 року, пославшись на відсутність фінансування на виплату заборгованості із пенсії. Листом від 30 травня 2023 року відповідач повідомив, що виплата коштів на виконання рішення суду буде здійснюватися в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

На думку представника позивача, відповідачем фактично здійснено протиправне посягання на майно позивача шляхом його утримання та невиплати.

З посиланням на положення статей 4, 5, 46, 47 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування представник позивача вважає, що невиплата пенсії позивачу за минулий період за відсутності передбачених законами України підстав, є протиправною бездіяльністю.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2023 р. у справі № 360/597/23 у задоволенні позову відмовлено.

Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що право особи на отримання пенсії (у тому числі і за минулий час) як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України, а тому обмеження такого права можливо лише на підставі законів, що приймаються Верховною Радою України, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, проігнорував.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Луганській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року в справі № 360/2105/22, яке набрало законної сили 09 березня 2023 року, позов ОСОБА_1 до ГУПФУ в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю;

визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФУ в Житомирській області від 20 січня 2022 року № 73 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано ГУПФУ в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 січня 2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та із зарахуванням: до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 за списком № 1 періодів роботи з 30 жовтня 2007 року по 14 березня 2010 року гірником підземним з повним робочим днем під землею в Шахтопрохідницькому управлінні № 5 ВАТ Трест Луганськшахтопроходка, з 15 березня 2010 року по 11 травня 2010 року прохідником з повним робочим днем під землею в Шахтопрохідницькому управлінні № 5 ВАТ Трест Луганськшахтопроходка, з 13 травня 2010 року по 09 листопада 2010 року прохідником з повним робочим днем під землею у ВП Шахтопрохідницьке управління № 4 ПАТ Трест Луганськшахтопроходка; до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01 вересня 1995 року по 03 червня 1998 року в Професійно-технічному училищі № 74.

На виконання рішення суду від 06 лютого 2023 року в справі № 360/2105/22 рішенням Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 24 березня 2023 року № 73 про призначення пенсії ОСОБА_1 з 12 січня 2022 року призначено пенсію за віком відповідно до частини третьої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підтверджено наявною в матеріалах справи копією рішення від 24 березня 2023 року № 73.

Також на виконання рішення суду від 06 лютого 2023 року в справі № 360/2105/22 ОСОБА_1 нараховано борг з виплати пенсії за період з 12 січня 2022 року по 31 березня 2023 року в розмірі 254737,06 грн, що підтверджено наявною в матеріалах справи копією розрахунку суми боргу по пенсійній справі № 73.

Відповідно до інформації з підсистеми Призначення та виплата пенсій на базі електронної пенсійної справи Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України розділ Реєстр судових рішень 13 березня в 2023 року в підсистемі зареєстровано рішення суду від 03 лютого 2023 року в справі № 360/2105/22; органом Пенсійного фонду України, що виконує рішення, є: 06001 ГУПФУ в Житомирській області; органом Пенсійного фонду України, що є боржником за рішенням, є: 12001 ГУПФУ в Луганській області; районне управління Пенсійного фонду України: 12295 УПФУ в Попаснянському районі Луганської області; тип рішення суду: Державний бюджет; реєстраційний номер рішення суду: 714617; період, за який стягувачу нараховано пенсію на виконання рішення: з 12 січня 2022 року по 31 березня 2023 року в сумі 254737,06 грн; залишок невиплачених коштів та заборгованість по пенсії: 254737,06 грн; відмітка про виконання судового рішення: ні.

На адвокатський запит представника позивача ГУПФУ в Луганській області листом від 30 травня 2023 року № 1200-0501-8/10693 повідомило, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2023 року в справі № 360/2105/22, яке набрало законної сили 09 березня 2023 року, 23 березня 2023 року відділом перерахунків пенсій Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління, з 12січня 2022 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком. Пенсію з врахуванням вищезазначеного рішення суду ОСОБА_1 нараховано на виплатну відомість квітня 2023 року. Заборгованість за період з 12 січня 2022 року по 31 березня 2023 року в сумі 254737, 06 грн обліковано в Головному управлінні. Виплата коштів на виконання рішень суду буде здійснюватись в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.09.2009 за № 897/16913 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 № 35-1). Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. Виплати на виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, що фінансуються з Державного бюджету, здійснюється в межах наявних бюджетних призначень.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Нормами статті 117 Конституції України, передбачено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Відповідно до частин першої, другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно із пунктом 20 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме: взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України.

Відповідно до преамбули Закону № 1058-IV цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 5 Закону № 1058-IV (тут і надалі посилання на норми Закону № 1058-IV наводяться в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Абзацом першим частини другої статті 46 Закону № 1058-IV встановлено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною першою статті 58 Закону № 1058-IV Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання, виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом, Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та статутом Пенсійного фонду.

Пенсійний фонд не може здійснювати будь-яку іншу діяльність, крім зазначеної у частині першій цієї статті, і використовувати кошти загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та загальнообов`язкового державного соціального страхування на цілі, не пов`язані із зазначеною діяльністю (частина третя статті 58 Закону № 1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 72 Закону № 1058-IV джерелами формування коштів Пенсійного фонду є: 1) надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичне страхування у розмірах, визначених законом, крім частини страхових внесків, що спрямовується до накопичувальної системи пенсійного страхування; 2) інвестиційний дохід, який отримується від інвестування резерву коштів для покриття дефіциту бюджету Пенсійного фонду в майбутніх періодах; 3) кошти державного бюджету та цільових фондів, що перераховуються до Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом; 3-1) кошти, сплачені виконавчій дирекції Пенсійного фонду за надання послуг з адміністрування Накопичувального фонду та послуг недержавним пенсійним фондам - суб`єктам другого рівня системи пенсійного забезпечення; 4) суми від фінансових санкцій та пені (крім сум пені, сплачених роботодавцем за несвоєчасне перерахування з його вини сум страхових внесків застрахованої особи до накопичувальної системи пенсійного страхування), застосованих відповідно до цього Закону та інших законів до юридичних та фізичних осіб за порушення встановленого порядку нарахування, обчислення і сплати страхових внесків та використання коштів Пенсійного фонду, а також суми адміністративних стягнень, накладених відповідно до закону на посадових осіб та громадян за такі порушення; 5) суми не прийнятих до зарахування витрат страхувальника за соціальним страхуванням; 6) капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; 7) доходи від реалізації майна, придбаного за рахунок коштів Фонду; 8) благодійні внески юридичних та фізичних осіб; 9) добровільні внески; 10) інші надходження відповідно до законодавства.

Статтею 73 Закону № 1058-IV визначено, що кошти Пенсійного фонду використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 1-1) здійснення страхових виплат та фінансування заходів з профілактики страхових випадків, передбачених Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом та Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 16.12.2020 № 1279 Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги (далі - Постанова № 1279), у пункті 3 якої встановлено Пенсійному фонду України до 1 квітня 2021 р. провести підготовчі технічні заходи для забезпечення переходу до централізованого фінансування виплати пенсій.

Також вищевказаною постановою затверджено Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, та внесено до постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596, від 23 липня 2014 року № 280 та від 11 травня 2017 року № 312 відповідні зміни.

Відповідно до пункту 12 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року № 662) (далі - Порядок № 1596 зі змінами, внесеними Постановою № 1279), органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення на підставі заяв, передбачених пунктом 10 цього Порядку, складають: списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - списки) згідно з додатком 2 у двох примірниках; опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - опис) згідно з додатком 3 у трьох примірниках. Списки та описи складаються окремо за пенсіями та грошовою допомогою, що фінансуються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, і за грошовою допомогою та іншими грошовими виплатами, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів. Перший примірник списків формується за датою виплати в порядку зростання номерів поточних рахунків, другий - за датою виплати в порядку зростання номерів пенсійних (особових) справ. Дати і виплатний період визначаються органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення.

Під час централізованого перерахування коштів списки подаються уповноваженим банкам виключно в електронній формі через Пенсійний фонд України та Мінсоцполітики (абзац четвертий пункту 13 Порядку № 1596).

Згідно з абзацом першим пункту 14 Порядку № 1596 на підставі складених документів Пенсійний фонд України та органи соціального захисту населення проводять протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій та грошової допомоги, через поточні рахунки одержувачів.

Відповідно до підпункту 4 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280 (зі змінами, внесеними Постановою № 1279), Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністрові соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 № 35-1) затверджено Порядок розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України (далі Порядок № 21-2), відповідно до пункту 1 розділу І якого визначено, що цей Порядок встановлює механізм складання, розгляду, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України (далі - Пенсійний фонд), планів доходів і видатків головних управлінь Пенсійного фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - територіальні органи), управлінь Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах, об`єднаних управлінь (далі - районні управління) та апарату Пенсійного фонду (далі - апарат).

Згідно із пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 21-2 основними складовими бюджету Пенсійного фонду є дохідна та видаткова частини.

Доходи бюджету Пенсійного фонду класифікуються за такими основними групами: власні доходи (кошти); кошти Державного бюджету України (пункт 2 розділу ІІ Порядку № 21-2).

Згідно із абзацами першим, другим, п`ятим пункту 4 розділу ІІ Порядку № 21-2 кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду в обсягах, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік. У структурі доходів бюджету Пенсійного фонду до складу коштів Державного бюджету України входять асигнування державного бюджету у плановому періоді на: погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Пунктом 5 розділу ІІ Порядку № 21-2 визначено, що видатки бюджету Пенсійного фонду класифікуються за такими основними групами: видатки за рахунок власних доходів (коштів); видатки за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядку № 21-2 за рахунок коштів Державного бюджету України здійснюються видатки, фінансування яких згідно із законодавством забезпечується за рахунок коштів державного бюджету.

Видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень (далі - рішення суду), плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.

Згідно з пунктом 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485 (далі - Положення в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд). Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до пункту 4 Положення Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує у відповідному регіоні доходи та видатки коштів Фонду, у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду (підпункт 2); забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами) (підпункт 4); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (підпункт 5).

Головне управління, утворене шляхом злиття головного управління Фонду та управління Фонду, головне управління Фонду, до якого приєднані управління Фонду, також забезпечують виконання завдань, передбачених пунктом 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486 (далі - Положення) (абзац двадцять п`ятий пункту 4 Положення).

З вищенаведених норм слідує, що функції із забезпечення своєчасної і в повному обсязі виплати пенсії, є повноваженнями головних управлінь Пенсійного фонду України в областях.

Однак з 01 квітня 2021 року забезпечення фінансування погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду здійснюється Пенсійним фондом України, а не його територіальними органами, виключно за рахунок коштів державного бюджету України в обсягах, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, в порядку черговості за датою набрання рішеннями суду законної сили.

Аналіз встановлених обставин справи дозволяє суду зробити висновок, що за своєю суттю спір, що виник між сторонами, полягає в отриманні позивачем пенсії за минулий період однією сумою.

При цьому відповідач не заперечує свого обов`язку виплатити суму заборгованості по пенсії позивачу, а лише вказує на те, що вказана виплата буде здійснена відповідно до встановленої процедури, а саме, в порядку черговості та після наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Відтак, позивачем заперечується можливість виплати нарахованої суми пенсії в порядку черговості бюджетних асигнувань.

Суд враховує, що з метою забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, необхідно встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення.

З вищеописаних доказів судом встановлено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року в справі № 360/2105/22 на ГУПФУ в Житомирській області покладено обов`язок щодо повторного розгляду заяви позивача від 12 січня 2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та із зарахуванням до страхового стажу спірних періодів роботи та навчання. Тобто вказане рішення суду виконано ГУПФУ в Житомирській області.

При цьому, ГУПФУ в Луганській області в межах наданих йому повноважень вчинено конкретних та можливих заходів, спрямованих на виплату позивачу заборгованості з пенсійних виплат, що утворилась за рішенням суду від 06 лютого 2023 року в справі № 360/2105/22 внаслідок вирішення питання щодо призначення позивачу пенсії за віком ГУПФУ в Житомирській області, - нараховано та обліковано заборгованість з виплати пенсії за період з 12 січня 2022 року по 31 березня 2023 року в сумі 254737,06 грн.

Проте судом встановлено, що за вище наведеного нормативного врегулювання спірних правовідносин виплата цієї заборгованості можлива в порядку черговості та лише за наявності фінансування на її виплату з Державного бюджету України.

Суду не надано доказів, що Пенсійним фондом України профінансовано ГУПФУ в Луганській області на погашення заборгованості перед позивачем з пенсійних виплат за вказаним рішенням суду, а відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що невиплата заборгованості з пенсії, яка утворилась перед позивачем за період з 12 січня 2022 року по 31 березня 2023 року в сумі 254737,06 грн, через відсутність фінансового забезпечення ГУПФУ в Луганській області на проведення таких виплат, яке здійснюється Пенсійним фондом України за рахунок коштів з Державного бюджету України, у межах спірних правовідносин унеможливлює визнання протиправною бездіяльності відповідача.

Оскільки у межах спірних правовідносин відсутня протиправна бездіяльність відповідача, підстави для задоволення похідної позовної вимоги - зобов`язати ГУПФУ в Луганській області виплатити позивачу пенсію за період з 12 січня 2022 року по 31 березня 2023 року в сумі 254737,06 грн, також відсутні.

Твердження представника відповідача, що предметом спору в даній справі є фактично неповне виконання рішення суду по справ № 360/2105/22 та позивач, звертаючись з цим позовом, фактично намагається зобов`язати відповідача до виконання рішення суду, що є неприпустимим, суд відхиляє як безпідставні, оскільки у справі № 360/2105/22 предметом спору було право ОСОБА_1 на зарахування спірних періодів роботи та навчання до його страхового стажу (пільгового страхового стажу), від достатності якого залежало право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV. У свою чергу, рішення суду не містило зобов`язання ГУПФУ в Житомирській області здійснити нарахування та виплату призначеної пенсії, оскільки таке питання не було предметом розгляду по справі № 360/2105/22.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії(Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах цієї адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити повністю.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника позивача Галкіна Вячеслава Леонідовича на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2023 р. у справі № 360/597/23 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2023 р. у справі № 360/597/23 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 14 листопада 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв