Справа № 140/6838/23
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року ЛуцькСправа № 140/6838/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Вергун О.В.,

за участю представника позивача Бачинського Я.Л.,

представника відповідача Бенещук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Луцький ВДВС у Луцькому районі, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови ВП №71342986 від 20.03.2023 про стягнення виконавчого збору на суму 1102743,56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що постановою від 20.03.2023 відповідачем відкрито виконавче провадження №71342986 про стягнення із ОСОБА_1 на користь держави 1102743,56 грн виконавчого збору. Дану постанову позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки приватним виконавцем в межах виконання виконавчого листа №161/2871/15-ц, виданого 14.05.2015, стягнуто з нього основну винагороду в розмірі 10% від фактично стягнутої суми. Оскільки нормами Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що з боржника підлягає стягненню виконавчий збір або основна винагорода приватного виконавця, тому їх одночасне стягнення не допускається.

З наведених підстав позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 (а.с.18) прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами, визначеними Розділом 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву Луцький ВДВС у Луцькому районі проти позову ОСОБА_1 заперечив та зазначив, що оскільки в межах виконавчого провадження №66953255 виконавчий збір не стягнуто, тому заступником начальника відділу 20.03.2023 відповідно до частини третьої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 29.09.2021 в сумі 10%, що підлягає стягненню згідно виконавчого документа, а саме: 1102743,56 грн. Звертає увагу на те, що постанова про стягнення виконавчого збору №66953155 від 29.09.2021 винесена при примусовому виконанні виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. №6661 від 06.11.2018 та підлягає примусовому виконанню, оскільки боржником не оскаржувалась та є чинною. Стосовно стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору приватним виконавцем Пирогою С.С., то він був стягнутий при примусовому виконанні виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області №161/2871/15-ц від 14.05.2015, тобто з примусового виконання іншого виконавчого документа. Просив відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в повному обсязі (а.с.61-53).

Ухвалою суду від 13.06.2023 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі №161/9270/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (а.с.80-81).

15.11.2023 суд постановив ухвалу про поновлення провадження у справі (а.с.98).

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначив, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. №6661 від 06.11.2018 рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.09.2023 у справі №161/9270/23 визнаний таким, що не підлягає виконанню. На думку представника позивача, на даний час відсутні підстави для стягнення виконавчого збору відповідно до постанови, яка винесена при примусовому виконанні вказаного виконавчого напису.

Представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог ОСОБА_1 не визнала з підстав, наведених у відзиві, просила в позові відмовити. Зауважила, що оскільки виконавчий напис був повернутий стягувачу, а постанова про стягнення виконавчого збору виділена в окреме провадження, тому підстави для її невиконання відсутні.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у Луцькому ВДВС у Луцькому районі перебувало виконавче провадження №66953155, відкрите за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. №6661 від 06.11.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 11027435,63 грн боргу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: нерухоме майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

В межах виконавчого провадження №66953155 державним виконавцем 29.09.2021 винесено постанову про стягнення із ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 1102743,56 грн (а.с.53).

Згідно з постановою державного виконавця від 20.03.2023 у виконавчому провадженні №66953155 виконавчий напис №6661 від 06.11.2018, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О., повернутий стягувачу АТ КБ «Приватбанк» за його заявою (а.с.96).

20.03.2023 заступником начальника Луцького ВДВС у Луцькому районі Самчуком О.П. відкрито виконавче провадження №71342986 з виконання постанови від 29.09.2021 №66953155 про стягнення із ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 1102743,56 грн (а.с.5).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина перша статті 5 зазначеного Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою, другою та четвертою статті 27 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Як передбачає частина сьома статті 27 Закону №1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Системний аналіз вищенаведених правових норм Закону №1404-VIII вказує на те, що в разі визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, в тому числі після повернення такого виконавчого документа стягувачу, усі вжиті під час примусового виконання рішення заходи скасовуються. Вказане стосується також і виконавчого збору.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.09.2023 у справі №161/9270/23, яке набрало законної сили 23.10.2023 (а.с.85-86), визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 06.11.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. (зареєстрований в реєстрі №6661) про звернення стягнення на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, оскільки виконавчий напис №6661 від 06.11.2018 визнано таким, що не підлягає виконанню, тому усі вжиті державним виконавцем під час його виконання заходи повинні бути скасовані.

Наведене свідчить про відсутність підстав для виконання постанови про стягнення з позивача виконавчого збору, яка винесена в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого напису №6661 від 06.11.2018, з огляду на що суд дійшов висновку, що постанову відповідача від 20.03.2023 про відкриття виконавчого провадження №71342986 слід визнати протиправною та скасувати.

Приймаючи рішення у даній справі, суд враховує встановлені рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.09.2023 у справі №161/9270/23 обставини, за якими неправомірність вчинення нотаріусом виконавчого напису №6661 від 06.11.2018 зумовлена наявністю рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.03.2015 у справі №161/2871/15-ц про стягнення із ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 04.05.2007 в розмірі 319195 доларів США 55 центів США, відповідно до якого кредитор реалізував своє право на дострокове стягнення заборгованості.

Матеріалами справи підтверджується той факт, що в межах справи №161/2871/15-ц судом був виданий виконавчий лист від 14.05.2015, який пред`явлений до виконання приватному виконавцю виконавчого округу Волинської області Пирозі С.С.

30.04.2021 приватним виконавцем у виконавчому провадженні №65315780 винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди та 29.12.2022 постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним погашенням заборгованості (а.с.6, 8).

Отже, встановлені під час розгляду справи обставини свідчать про те, що ПАТ КБ «Приватбанк» з метою погашення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором звернувся і до суду, і до приватного нотаріуса, таким чином отримавши два виконавчих документа, якими фактично зумовлене подвійне стягнення з позивача як виконавчого збору, так і винагороди приватного виконавця в межах стягнення однієї суми заборгованості.

Вказане, на думку суду, зачіпає конвенційні та конституційні права особи, її інтереси, а також стосується забезпечення верховенства права під час здійснення виконавчого провадження.

Разом з тим, оскільки в судовому порядку виконавчий напис визнаний таким, що не підлягає виконанню, тому з метою захисту порушених прав позивача позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 1073,60 грн, сплачений відповідно до квитанції (а.с.3).

Керуючись статтями 243-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20.03.2023 про відкриття виконавчого провадження №71342986.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (43025, Волинська обл., м.Луцьк, вул.Винниченка, 27а, ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій