Справа № 620/12660/23
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року Чернігів Справа № 620/12660/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі також ГУ ПФУ в Тернопільській області, відповідач) з остаточними позовними вимогами про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 14.07.2023 №70 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 з 04.06.2023 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи: з 11.11.1987 по 29.02.1988 помічником вихователя дитячого садочка №21; в російській федерації з 01.01.1992 по 14.07.1992 та з 01.08.1992 по 17.02.1999.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що оскаржуване рішення вважає безпідставним, оскільки пенсійному органу надано всі необхідні документи на підтвердження необхідного стажу. За таких обставин вважає, що пенсійним органом порушені його права на соціальний захист.

11.09.2023 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем відзив на позов не подано.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( частина шоста статті 162 КАС України).

Відповідно до частини четвертої статті 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

На підставі цієї норми, суд розцінює неподання відповідачем відзиву, як визнання ним позову.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

07.07.2023 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком. До вказаної заяви додано трудову книжку серія НОМЕР_1 від 16.09.1981 та інші документи, (а.с. 10-18).

За результатами розгляду вказаної заяви, відповідачем прийнято рішення від 14.07.2023 №70 про відмову у призначенні пенсії позивачу за неможливістю зарахування періодів роботи:

- з 11.11.1987 по 29.02.1988, оскільки запис про звільнення засвідчений нечітким відбитком печатки;

- з 01.01.1992 по 14.07.1992 та з 01.08.1992 по 17.02.1999 у російській федерації, оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць де Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та пенсії громадянам, які працювали на Території російської федерації призначаються на умовах, визначених Затоном України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо позовних вимог про зарахування періодів роботи з 01.01.1992 по 14.07.1992 та з 01.08.1992 по 17.02.1999 у російській федерації, суд зазначає наступне.

На підставні Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, яким введено на території України воєнний стан, у зв`язку військовою агресією російської федерації проти України, починаючи з 24.02.2022, листування із російською федерацією зупинено, що підтверджується офіційним повідомленням АТ «Укрпошта» на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», яка набрала чинності 02.12.2022, Кабінет Міністрів України постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві.

Зазначене вище унеможливлює отримання пенсійним органом документального підтвердження спірного періоду роботи позивача на невизначений час.

Разом з тим, статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок N 637), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637.

Позивачем на підтвердження як пенсійному органу так і до суду надано копію трудової книжки серія НОМЕР_1 від 16.09.1981, в якій містяться записи про прийняття та звільнення з роботи, номери розпоряджень та дати, печатка підприємства та підписи посадової особи, що свідчить про достатність доказів для зарахування вказаного періоду роботи до стажу позивача.

Посилання відповідача, що організація знаходиться на території держави, з якою розірвано дипломатичні відносини на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що унеможливлює перевірити спірний стаж позивача суд відхиляє, оскільки вказані обставини не є законодавчо встановленою підставою для відмови у призначенні пенсії.

Отже, наведені відповідачем обставини не є перешкодою для виконання відповідним органом Пенсійного фонду покладеного на нього обов`язку.

Щодо позовних вимог у зарахуванні до стажу періоду роботи з 11.11.1987 по 29.02.1988 помічником вихователя дитячого садочка №21, суд зазначає наступне.

Відповідач відмовив позивачу у зарахуванні зазначених періоду роботи, оскільки у трудовій книжці запис про звільнення засвідчений нечітким відбитком печатки.

Проте трудова книжка позивача містить всі необхідні записи та реквізити щодо роботи позивача у спірний період.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

ГУ ПФУ в Тернопільській області не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.

Крім того, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

У свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 21 лютого 2018 року в справі №687/975/17.

За умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 06 березня 2019 року у справі № 242/3016/17, від 19 вересня 2019 року у справі № 227/2041/17 та № 686/21006/16-а.

З урахуванням обставин цієї справи, належним способом захисту буде зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 11.11.1987 по 29.02.1988 помічником вихователя дитячого садочка №21; в російській федерації з 01.01.1992 по 14.07.1992 та з 01.08.1992 по 17.02.1999.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування спірного рішення і зобов`язання відповідача вчинити вказані дії, і в цій частині позовні вимоги задовольнити.

Разом з тим, позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсії за віком, задоволенню не підлягають, оскільки Пенсійний фонд України та його органи мають виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії, тому є дискреційними. Відповідно суд не повноважний втручатися до таких повноважень та зобов`язувати відповідача призначити позивачу пенсію.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Щодо клопотання позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн на підтвердження яких позивачем надані відповідні документи (а.с.20-23), суд зазначає таке.

Згідно з частиною четвертою та частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За частиною шостою та сьомою статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

За приписами частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд зазначає, що цей спір не потребував значних затрат часу, а підготовка цієї справи до розгляду у суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи для адвоката, зокрема, в частині ознайомлення з документами та підготовки позовної заяви до суду.

Дослідивши документи та враховуючи предмет спору, суд дійшов висновку, що вартість витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, що заявлена до стягнення з відповідача, є завищеною. Вказані витрати не можна вважати такими, що є «неминучими».

За таких обставин справи, суд вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у сумі 2000,00 грн.

У відповідності до вимог частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі 536,80 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фону в Тернопільській області від 14.07.2023 №70 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , для обчислення розміру пенсії, періоди роботи з 11.11.1987 по 29.02.1988 помічником вихователя дитячого садочка №21; в російській федерації з 01.01.1992 по 14.07.1992 та з 01.08.1992 по 17.02.1999 та повторно розглянути заяву від 07.07.2023, з урахуванням правової оцінки, наданої судовим рішенням.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп), сплачений відповідно до квитанції від 14.08.2023 та витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн (дві тисячі гривень), сплачені відповідно до квитанції від 14.08.2023.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, .

Повний текст рішення виготовлено 16 листопада 2023 року.

Суддя І.І. Соломко