Справа № 280/3276/22
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року Справа № 280/3276/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., за участю позивача: ОСОБА_1 , представника відповідача: Чорного В.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Державної установи «Оріхівська виправна колонія (№88)» (70550, Запорізька область, с. Мала Токмачка, вул. Привокзальна, буд.7; )

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Державної установи «Оріхівська виправна колонія(№88)» (далі відповідач, ДУ «Оріхівська ВК(№88)»), в якій позивач просить суд наказ начальника ДУ «Оріхівська ВК (№88)» за № 5/ос/ст-22 від 21.04.2022 року «Про покарання» заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 скасувати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно із оскаржуваним наказом на позивача, за порушення службової дисципліни, було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність та позбавлення грошового забезпечення за 06.04.2022. Підставою для притягнення до відповідальності вказані результати проведеної начальником установи перевірки та висновки службового розслідування причин та обставини відсутності позивача на службі 06.04.2022. Позивач не погоджується з оскаржуваним наказом та вважає його протиправним, оскільки в оскаржуваному наказі не наведені обставини вчинення дисциплінарного проступку, не зазначені правові норми, які порушені позивачем, та наслідки цього проступку. Також, зазначає, що висновок службового розслідування не відповідає вимогам Порядку проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2015 № 356/5, оскільки не містить пропозиції застосування до позивача конкретного виду дисциплінарного стягнення; підтвердження чи спростування відомостей, які стали підставою для його призначення; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які сталі підставою для призначення службового розслідування. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 25.05.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 16.06.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 25.07.2022; витребувано від відповідача належним чином засвідчену копію матеріалів службового розслідування, на підставі якого винесено оскаржуваний наказ № 5/ос/ст-22 від 21.04.2022 відносно ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 25.07.2022 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 28.09.2022.

Ухвалою суду від 28.09.2022 відкладено підготовче зсідання на 24.10.2022.

06.10.2022 відповідач надав до суду документи на виконання вимог ухвали від 16.06.2022.

06.10.2022 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що Наказом начальника установи № 152/ОС-21 від 20.04.2021 позивач був призначений на посаду заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення начальника відділу інтендантського та господарського забезпечення ДУ «Оріхівська ВК №88» за переведенням з державної установи «Торезька виправна колонія №2». 06.04.2022 позивач був відсутній на службі та не виконував свої службові обов`язки згідно посадової інструкції, про факт своєї відсутності керівництво установи не повідомив, жодних документів які мали виправдовувальний характер не надав. Зазначає, що у зв`язку із введенням воєнного стану співробітникам ДУ «Оріхівська ВК №88» необхідно було прибути до 17.00 21.03.2022 до державних установ «Софіївська виправна колонія (№55)», «Вільнянська виправна колонія (№20)», «Кам`янська виправна колонія (№101)» згідно затвердженого розподілу, який втратив чинність 05.04.2022 відповідно до наказу №117/ОС-22. Відразу після підписання наказу №117/ОС-22 від 05.04.2022 всі співробітники установи, які були задіяні для виконання поставлених завдань в інших установах, були повернуті для подальшого проходження служби до ДУ «Оріхівська ВК №88». При перевірці особового складу 06.04.2022 було встановлено, що позивач не прибув та був відсутній. Незважаючи на його відсутність, враховуючи, що в районі дислокації установи проходили бойові дії внаслідок агресії Російської Федерації стосовно України, з метою збереження майна установи силами особового складу установи було організовано евакуацію майна та документації до безпечного місця. Позивач в евакуаційних заходах участі не приймав, лише 07.04.2022 прибув до керівництва установи. Вказує, що позивач був повідомлений про необхідність повернення для подальшого несення служби в ДУ «Оріхівська ВК №88». За наслідками проведеного службового розслідування, за неналежне становлення до виконання службових обов`язків до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність, накладене спірним наказом, через відсутність позивача 06.04.2022 на службі без поважних причин. Вказує, що оскаржуваний наказ містить посилання на обставини вчинення дисциплінарного проступку, посилання на правові норми, порушені позивачем, наслідки дисциплінарного проступку. Також вважає, що твердження позивача про невідповідність висновку службового розслідування вимогам Порядку № 356/5 не відповідає дійсності. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 24.10.2022 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 14.11.2022.

Ухвалою суду від 14.11.2022 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 30.11.2022.

Ухвалою суду від 30.11.2022 оголошено перерву у розгляді справи до 07.12.2022. Під час судового розгляду позивач підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, додатково зазначив, що відповідач не обгрунтував обраний вид дисциплінарного стягнення, просив позов задовольнити. Під час судового розгляду представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві, зазначив, що в оскаржуваному наказі наведено обгрунтування обраного виду дисциплінарного стягнення, просив в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 07.12.2022 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №280/3288/22.

Ухвалою суду від 04.07.2023 поновлено провадження у справі. Учасників справи викликано у судове засіданні на 26.07.2023.

Ухвалою суду від 26.07.2023 відкладено судове засідання на 16.08.2023.

Ухвалою суду від 16.08.2023 відкладено судове засідання на 27.09.2023.

У судове засідання 27.09.2023 учасники справи не прибули, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) подальший розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Заслухавши вступне слово та пояснення учасників справи, безпосередньо дослідивши надані до матеріалів справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Наказом начальника ДУ «Оріхівська ВК (№88)» від 20.04.2021 № 152/ОС-21 «По особовому складу» полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 було призначено 20.04.2021 на посаду заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення начальника відділу інтендантського та господарського забезпечення ДУ «Оріхівська ВК №88» за переведенням з державної установи «Торезька виправна колонія (№ 2)», відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», ч. 7-8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно листа начальника Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції України від 21.03.2022 № 4.1-952/Е, адресованого ДУ «Оріхівська ВК (№88)», у зв`язку з введенням воєнного стану по всій території України, для забезпечення ефективного здійснення працівниками установ виконання покарань завдань щодо реалізації державної політики у сфері виконання кримінальник покарань, співробітникам установи до 17.00 21 березня 2022 року прибути до державних установ «Софіївська виправна колонія (№55)», «Вільнянська виправна колонія (№20)», «Кам`янська виправна колонія (№ 101)», згідно розподілу.

Наказом начальника ДУ «Оріхівська ВК (№88)» від 21.03.2022 за № 101/ОС-22 здійснено розподіл особового складу установи до державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)», до якої, крім інших, направлено полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 , заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення начальника відділу інтендантського та господарського забезпечення.

Відповідно до Наказу начальника ДУ «Оріхівська ВК (№88)» № 117/ОС-22 від 05.04.2022 у зв`язку зі службовою необхідністю наказ від 21.03.2022 за № 101/ОС-22 втратив чинність з 05.04.2022.

Наказом начальника ДУ «Оріхівська ВК (№88)» №208/ОД-2 від 12.04.2022, призначено службове розслідування з метою з`ясування причин та обставин не виходу на службу 06.04.2022 заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення полковника внутрішньої служби Давидича В.М., та як результат невиконання ним своїх службових обов`язків.

Позивач 12.04.2022 подав письмові пояснення, в яких зазначив, що згідно розподілу в період з 24.03.2022 по 07.04.2022 перебував в державній установі «Вільнянська виправна колонія (№20)». 05.04.2022 о 13 годині 08 хвилин на мобільний додаток «Телеграм» йому надійшло повідомлення від начальника відділу по роботі з персоналом про припинення відрядження, у зв`язку з чим позивачем було зроблено ряд телефонних дзвінків з метою встановити, що йому робити далі, однак відповіді або наказу він не отримав. Лише 06.04.2022 о 15 годині позивачу вдалося отримати інформацію від співробітників ДУ «Оріхівська ВК (№88)», що необхідно прибути до м. Запоріжжя. Враховуючи комендантську годину, позивач з ранку 07.04.2022 прибув до м. Запоріжжя.

19.04.2022 складено висновок службового розслідування з метою з`ясування причин та обставин відсутності на службі 06.04.2022 заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення начальника відділу інтендантського та господарського забезпечення полковника внутрішньої служби Давидича В.М., відповідно до якого рекомендовано за період відсутності позивача на службі 06.04.2022 грошове забезпечення не нараховувати, клопотати перед начальником установи про притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення начальника відділу інтендантського та господарського забезпечення полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 , відповідно до ст. 12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ».

19.04.2022 було надано додаткові пояснення, в яких зазначено, що з письмових пояснень співробітників ДУ «Оріхівська ВК (№88)» вбачається, що 05.04.2022 їм стало відомо про наказ начальника установи щодо повернення до ДУ «Оріхівська ВК (№88)», однак не зазначено яким чим їм стало це відомо. Також не вбачається, що хто не будь із співробітників спілкувався із позивачем та міг повідомити про наказ начальника, оскільки позивач ніс службу окремо від співробітників які надавали пояснення під час службової перевірки.

Наказом начальника установи від 20.04.2022 №210/ОД-22 «Про вжиття додаткових заходів при проведенні службового розслідування», наказано провести додаткову перевірку в межах строку, встановленого для проведення службового розслідування, та за її результатами скласти окремий висновок службового розслідування.

Відповідно до висновку службового розслідування від 20.04.2022 по факту перевірки викладених нових обставин в письмовому поясненні від 19.04.2022 заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення полковника внутрішньої служби Давидича В.М., які не враховані за результатами проведеного службового розслідування за №208/ОД-22 від 12.04.2022 щодо його не виходу на службу 06.04.2022, та як результат невиконання ним своїх службових обов`язків, згідно висновку службового розслідування від 19.04.2022, комісія клопотала перед начальником установи про притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення начальника відділу інтендантського та господарського забезпечення полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 , відповідно до ст. 12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ».

Наказом начальника установи №5/ос/ст-22 від 21.04.2022 «Про покарання», за порушення службової дисципліни на полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 , заступника начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення начальника відділу інтендантського та господарського забезпечення накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність.

Не погодившись з наказом від 21.04.2022 №5/ос/ст-22, вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначені Законом України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року №2713-IV (далі - Закон №2713-IV).

Статтею 3 Закону №2713-IV визначається, що правовою основою діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України є Конституція України, цей та інші закони України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти Міністерства юстиції України.

Частина 1 ст. 6 Закону № 2713-IV визначає, що державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 14 Закону № 2713-IV, до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби). Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Персонал Державної кримінально-виконавчої служби України зобов`язаний неухильно виконувати закони України, додержуватися норм професійної етики, гуманно ставитися до засуджених і осіб, узятих під варту (ч. 1 ст. 16 Закону № 2713-IV).

Згідно вимог ч. 3 ст. 21 Закону № 2713-IV, персонал Державної кримінально-виконавчої служби України під час виконання покладених на нього обов`язків керується законами та іншими нормативно-правовими актами, діє на підставі та в межах своїх повноважень. Ніхто, крім випадків, прямо передбачених законом, не має права втручатися в службову діяльність персоналу.

Частиною 5 ст. 23 Закону №2713-IV врегульовано, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз вище наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV (далі Дисциплінарний статут).

Згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст. 2 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу не несуть дисциплінарної відповідальності в разі, якщо шкода завдана правомірними діями внаслідок сумлінного виконання наказу начальника або виправданого за конкретних умов службового ризику.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:

1) усне зауваження;

2) зауваження;

3) догана;

4) сувора догана;

5) попередження про неповну посадову відповідність;

6) звільнення з посади;

7) пониження в спеціальному званні на один ступінь;

8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до абз. 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

В абз. 10,12 ст. 14 Дисциплінарного статуту визначає, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є вчинення такою особою дисциплінарного проступку, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Абзацом 10 пункту 2 розділу І Порядку проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2015 № 356/5 (далі Порядок №356/5) визначено, що службове розслідування комплекс заходів, які здійснюються в межах компетенції з метою уточнення причин, встановлення обставин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення або дисциплінарного проступку персоналом Державної кримінально-виконавчої служби України, відповідальність за яке передбачена законодавством України, а також визначення ступеня вини особи (осіб), яка вчинила правопорушення, чиї дії або бездіяльність стали причиною його скоєння.

Пунктом 1 розділу II Порядку №356/5 встановлено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового чи начальницького складу або їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового чи начальницького складу та можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно з пунктом 2 розділу II вказаного Порядку службове розслідування проводиться за рішенням уповноваженого на те начальника у разі: невиконання або неналежного виконання особами рядового і начальницького складу під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на органи і установи завдань; реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою рядового чи начальницького складу кримінальне правопорушення.

Пунктом 6 розділу II вказаного Порядку визначено, що підставою для проведення службового розслідування є належним чином оформлений письмовий наказ уповноваженого на те начальника.

Згідно з п.8,9 розділу III Порядку №356/5 проведення службового розслідування доручається прямому начальнику особи рядового чи начальницького складу, дії або бездіяльність якої стали підставою для призначення службового розслідування.

Службове розслідування може проводитися декількома особами у складі комісії, до складу якої входять найбільш досвідчені посадові особи органу або установи, здатні всебічно вивчити обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування, та зробити об`єктивні висновки. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника особи рядового чи начальницького складу, дії чи бездіяльність якої стали підставою для призначення службового розслідування.

Відповідно до п. 11 розділу III Порядку №356/5 забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими особи рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування.

Розділом V Порядку №356/5 передбачено, що службове розслідування повинне бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення уповноваженим на те начальником.

У разі необхідності за мотивованим рапортом (доповідною запискою) виконавця або голови комісії визначений строк проведення службового розслідування може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення.

Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку службового розслідування.

Згідно п. 1 розділу VIII Порядку № 356/5 за результатами службового розслідування складається висновок службового розслідування, який складається із вступної, описової та резолютивної частин.

У вступній частині висновку зазначаються посада, звання, прізвище, ініціали виконавця (голови, членів комісії), який (які) проводив (ли) службове розслідування, підстави для проведення службового розслідування.

В описовій частині висновку зазначаються: відомості про обставини, за яких особа рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, вчинила дію або бездіяльність, що стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мета вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки, що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в ДКВС України і на займаній посаді з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), характеристика особи (зокрема наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), яка вчинила дисциплінарний проступок, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв`язку між діями або бездіяльністю особи рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, та їх наслідками; умови, що передували вчиненню дії або бездіяльності чи спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено; наявність вини особи рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного; відомості про залучення до проведення службового розслідування фахівців та дані про них, подані ними результати.

У резолютивній частині висновку службового розслідування зазначаються: пропозиції щодо закінчення службового розслідування, застосування до осіб рядового і начальницького складу конкретних видів заохочень або дисциплінарних стягнень, класифікації отриманих тілесних ушкоджень, обставин загибелі (смерті) осіб рядового і начальницького складу, списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про направлення матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; підтвердження чи спростовування відомостей, які стали підставою для його призначення; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

У разі відсутності в начальника, який призначив службове розслідування, повноважень щодо накладення дисциплінарного стягнення, в резолютивній частині висновку службового розслідування подається клопотання до старшого прямого начальника, який наділений відповідним правом, про накладення на особу рядового чи начальницького складу іншого виду дисциплінарного стягнення.

Пунктом 3 розділу VIII Порядку №356/5 висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування.

Відповідно до п. 6, 7 розділу VIII Порядку №356/5 за результатами службового розслідування особи рядового і начальницького складу, стосовно яких воно проводилося, притягаються до відповідальності в установленому законом порядку.

За результатами службового розслідування особи рядового і начальницького складу, стосовно яких воно проводилося, притягаються до відповідальності у встановленому законом порядку.

Про накладення дисциплінарного стягнення за результатами службового розслідування видається наказ, зміст якого оголошується персоналу органу або установи, де проходить службу особа рядового чи начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності її підлеглих забороняється.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового чи начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі відмови особи рядового чи начальницького складу від ознайомлення з наказом під підпис безпосередній начальник такої особи спільно з посадовою особою підрозділу персоналу складає відповідний акт.

Особа рядового чи начальницького складу, стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на неї дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України.

З матеріалів справи судом встановлено, що під час службового розслідування Комісія дійшла висновку, що причини відсутності на службі 06.04.2022, зазначені у поясненні полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 , не є поважними, своїми умисними діями заступник начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення полковник внутрішньої служби ОСОБА_1 свідомо допустив факт ухилення від виконання службових обов`язків, що є порушенням службової дисципліни відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту.

Також у висновку відповідача від 19.04.2022 зазначено, що за час несення служби заступник начальника установи з інтендантського та комунально-побутового забезпечення полковник внутрішньої служби ОСОБА_1 неодноразово попереджався про дисциплінарну відповідальність, за неналежне виконання своїх посадових обов`язків та ігнорування вимог керівництва установи, наприклад згідно наказу про покарання №17/ОС/СТ-21 від 28.10.2021, також має діюче дисциплінарне стягнення, але жодних належних висновків не зробив, свідомо продовжує ігнорувати висновки та накази керівництва установи.

Зазначені обставини, а також факт відсутності на службі 06.04.2022 позивачем у позові не заперечується.

Суд зазначає, що матеріали справи свідчать про те, що позивач був обізнаний про припинення відрядження 05.04.2022, що підтвердив у письмових поясненнях під час службового розслідування, свою відсутність на службі обґрунтовував ненаданням йому конкретних розпоряджень щодо подальших дій після повідомлення про закінчення відрядження. Водночас, суд критично оцінює такі мотиви, оскільки, будучи обізнаним про припинення відрядження, позивач не міг не розуміти про необхідність приступити до виконання своїх обов`язків за посадою за місцем служби, однак жодних дій не вчинив, на службу 06.04.2022 не з`явився, поважних причин невиходу на службу не повідомив.

Крім того, наданими до матеріалів справи письмовими доказами підтверджується, що інші співробітники установи, після припинення відрядження, 06.04.2022 вчасно повернулись для продовження проходження служби до ДУ «Оріхівська ВК (№88)».

Позивач не надав доказів вжиття заходів, спрямованих на своєчасне прибуття до місця дислокації установи, тобто, на думку суду самоусунувся від виконання службових обов`язків 06.04.2022 в умовах воєнного стану, в порушення вимог Закону № 2713-IV, Дисциплінарного статуту, Кодексу професійної етики персоналу Держаної кримінально-виконавчої служби України.

Щодо аргументів позивача про недоліки змісту спірного наказу, суд зазначає, що такі недоліки самі по собі не є визначальними з огляду на доведеність факту відсутності позивача на службі 06.04.2022 без поважних причин, та не можуть бути самостійною підставою для висновку про протиправність оскаржуваного наказу.

Суд зазначає, що з огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, а також приймаючи до уваги вищенаведені норми права, у спірному випадку відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як дисциплінарний проступок та притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Оцінюючи, чи відповідало застосоване до позивача дисциплінарне стягнення критеріям обґрунтованості та пропорційності, суд зважає на те, що Верховний Суд в постанові від 02.12.2020 у справі № 420/5368/18 звертав увагу, що дійсно обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, яким мають враховуватись тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації, та, з урахуванням установлених обставин, він має дослідити необхідність накладення дисциплінарного стягнення, а в разі його накладення - обґрунтувати необхідність застосування конкретного його виду.

За змістом спірного наказу, відповідач обґрунтував обраний вид дисциплінарного стягнення у вигляді неповної посадової відповідності тим, що за час несення служби позивач неодноразово попереджався про дисциплінарну відповідальність за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, систематично не виходить на службу без поважних причин, має діюче дисциплінарне стягнення за порушення службової дисципліни «сувора догана», пов`язане з не виходом на службу з 08.03.2022 по 23.03.2022.

Суд зупиняв провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням суду у справі №280/3288/22, в межах якої позивач оскаржував наказ відповідача №119/ос-22 від 11.04.2022 «Про покарання», яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани у зв`язку з відсутністю позивача на службі у період з 08.03.2022 по 23.03.2022.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.02.2023 у справі №280/3288/22, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.05.2023 в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Таким чином, судом встановлено, що обраний відповідачем вид дисциплінарного стягнення «попередження про неповну посадову відповідність» застосовано до позивача за наявності діючого дисциплінарного стягнення «сувора догана», що відповідає черговості застосування видів дисциплінарних стягнень, визначеній статтею 12 Дисциплінарного статуту.

При цьому відповідач в оскаржуваному наказі обґрунтував необхідність обрання саме такого виду дисциплінарного стягнення, навівши власні мотиви та міркування, що свідчить про відповідність оскаржуваного рішення вимогам обґрунтованості.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).и повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Інші аргументи сторін не є визначальними для вирішення даної справи з огляду на вищенаведені висновки суду.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, є не обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи «Оріхівська виправна колонія (№88)» (70550, Запорізька область, с. Мала Токмачка, вул. Привокзальна, буд.7; ) про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 17.11.2023.

Суддя М.О. Семененко