Справа № 520/9787/22
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 р.Справа № 520/9787/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.01.2023, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, по справі № 520/9787/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправними та скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправними та скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області від 14.06.2022 № 289 о/с;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області від 03.06.2022 № 296;

- зобов`язати начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області поновити ОСОБА_1 майора поліції, на посаді старшого слідчого слідчого відділу Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за встановленими нормами за час вимушеного прогулу з 14.06.2022 до дня поновлення на роботі;

- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 майора поліції, на посаді старшого слідчого слідчого відділу Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення 14.06.2022 до дня поновлення на роботі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18 січня 2023 року у справі №520/9787/22 відмовлено в повному обсязі у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просив суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасувати та увалити нове рішення, яким задовольнити вимоги позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказав на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою відсутність у позивача можливості не тільки виїхати з окупованої території, де вона залишалась із родиною, а й також неможливість позивачем здійснювати будь-яку комунікацію через відсутність мобільного зв`язку. Також апелянт наполягає на тому, що подані суду роздруківки електронного листування (скріншоти) не можуть вважатися належними доказами, оскільки неможливо ідентифікувати відправника, про що також приведено у правовій позиції Верховного Суду приведеній у постанові від 19 січня 2022 року у справі №202/2965/21. Водночас, службове розслідування відносно позивача проводилось без отримання від неї безпосередніх пояснень, що вказує на порушення порядку проведення службового розслідування та позбавлення права на захист під час проведення службового розслідування, тоді як саме службове розслідування проведено поза межами визначених строків.

Не погоджуючи із доводами апеляційної скарги відповідачем подано до суду апеляційної інстанції письмовий відзив, в якому просив залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає дане рішення суду законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на скаргу дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Головного управління НП в Харківській області від 10.05.2022 № 608 призначено проведення у формі письмового провадження службового розслідування за обставинами, викладеними у рапорті начальника Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області полковника поліції Ткаченка О.А. від 09.05.2022.

За результатами службового розслідування інспекторами 03.06.2022 складено висновок службового розслідування, затвердженого наказом начальника ГУ НП в Харківській області.

У ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією установлено, що 09.05.2022 до ГУНП в Харківській області надійшов рапорт начальника Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області полковника поліції Ткаченка О.А. про те, що ним 28.04.2022 підлеглим працівникам було надано усний наказ у строк до 30.04.2022 евакуюватися на підконтрольну Україні територію та прибути за місцем дислокації підрозділу, для несення служби та виконання своїх функціональних обов`язків, в тому числі і поліцейській - старшому слідчому слідчого відділу Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області майору поліції ОСОБА_1 . Проте з 01.05.2022 по теперішній час вищевказана поліцейська до евакуйованого підрозділу для проходження служби не прибула, була відсутня на службі без поважних причин, та відповідно, до виконання своїх функціональних обов`язків не приступила. Службовим розслідуванням встановлено, що в результаті збройної агресії з боку рф певна частина території Харківської області, в тому числі окремі громади Ізюмського району Харківської області опинилися під окупацією збройними силами рф. Деякі поліцейські Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, які перебували на тимчасово окупованій території, не евакуювалися на підконтрольну Україні територію.

Опитаний під час проведеного службового розслідування начальник Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області полковник поліції ОСОБА_2 пояснив, що 24.02.2022 особовий склад підрозділу зібрано по тривозі у зв`язку з веденням військового стану в Україні. З поліцейськими, які прибули до Ізюмського РУП проведено цільовий інструктаж та видано закріплену табельну зброю. 03.03.2022 військовослужбовці рф окупували територію м. Балаклія та деякі населенні пункти Ізюмського району Харківської області. 01.04.2022 після неодноразових спроб війська рф окупували усю територію м. Ізюм та Ізюмського району, в результаті чого окремі поліцейські підрозділу опинились в окупації. Поліцейські Ізюмського РУП, які залишились на окупованій території, за можливості, виходили на зв`язок зі своїми безпосередніми керівниками особисто, або через інших поліцейських, з якими перебували в бомбосховищах міста та підвальних приміщеннях будівель.

ОСОБА_2 зазначив, що за його вказівкою керівниками служб та особисто ним встановлювалися місця перебування кожного поліцейського Ізюмського РУП. Крім цього, вівся облік підлеглого особового складу, який не виходив на зв`язок з моменту окупації міста та району або була відсутня інформація про їх місце знаходження. 28.04.2022 відбулася нарада керівництва ГУНП в Харківській області на якій було віддано усний наказ керівникам щодо доведення до кожного підлеглого поліцейського про необхідність виїзду з окупованої території до 30.04.2022. Даний наказ в підрозділі доведено заступникам та усім підпорядкованим керівникам служб. На момент проведення службового розслідування на окупованій території знаходились 58 поліцейських Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, які періодично за можливості виходять на зв`язок (38 - Ізюмський РУП, 12 - відділ поліції № 1 Ізюмського РУП, 2 - відділення поліції № 1 Ізюмського РУП, 6 - СПД № 1 Ізюмського РУП). Вказані поліцейські до евакуйованого підрозділу, розташованого в м. Барвінкове Ізюмського району Харківської області не прибули, до виконання своїх посадових обов`язків не приступили.

У своєму поясненні старший інспектор СКЗ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Комеристий Ю.О. пояснив, що 28.04.2022 від начальника підрозділу йому був наданий усний наказ про необхідність довести до поліцейських слідчого відділу Ізюмського РУП, які знаходяться на окупованій території вимогу до 30.04.2022 прибути на службу до евакуйованого підрозділу. З цією метою здійснювались телефонні дзвінки заступникові начальника СВ майору поліції Трет`яковій О.Б. на номер НОМЕР_1, старшому слідчому СВ майору поліції ОСОБА_1 на номер НОМЕР_2, та іншим.

Під час службового розслідування відповідачем встановлено, що особовий склад Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, який знаходиться на окупованій території, безпосередніми керівниками, з використанням різних засобів електронної комунікації (SMS- повідомлення, мобільний зв`язок, месенджери) був проінформований про необхідність виходу з окупації. Також останнім повідомлено про відповідальність за невиконання вказаного наказу аж до звільнення з Національної поліції України, проте станом на теперішній час зазначені поліцейські наказ не виконали, з окупованої території не вийшли та не приступили до виконання своїх службових обов`язків. Про перебування на лікарняному або інші причини своєї неявки керівництву Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області не повідомляли.

В ході службового розслідування, з метою з`ясування вищевказаних причин та умов, а також реалізації можливості щодо надання письмового пояснення з вищезазначених обставин, дисциплінарною комісією були здійснені телефонні дзвінки вказаним поліцейським, проте телефони останніх були поза зоною обслуговування.

Крім цього, дисциплінарною комісією відповідно до вимог ч. 2 ст. 27 розділу V Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, вживалися заходи щодо направлення вищевказаним поліцейським повідомлень про їх виклик для надання пояснень по суті вищевказаних обставин з використанням засобів електронної комунікації - електронної пошти та мобільних месенджерів.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ОСОБА_1 на наявні в ГУНП електронні комунікації - електронну скриньку ІНФОРМАЦІЯ_1 , месенджери «Telegram» та «WhatsApp», 17.05.2022 та 18.05.2022 направлені запрошення щодо прибуття о 15.00 19.05.2022 та 20.05.2022 відповідно, до УГІ ГУНП в Харківській області за адресою: вул. Студентська, 5/6, м. Харків, для надання письмових пояснень з приводу подій, викладених у рапорті начальника Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області полковника поліції Ткаченка О.А. від 09.05.2022.

Інформація щодо запрошення поліцейського Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 відображена в акті огляду засобу (програми) електронної комунікації від 24.05.2022 за № 392/119-15-2022 разом з ілюстраційними матеріалами (скріншотами).

Учасниками справи не заперечувалось, що поліцейська у зазначений час за запрошенням до УГІ ГУНП в Харківській області не прибула та відповідні письмові пояснення не надала.

За проведеним службовим розслідуванням 03.06.2022 начальником ГУНП в Харківській області затверджений висновок, відповідно до якого з 01.05.2022 по 02.06.2022 майор поліції ОСОБА_1 безпідставно була відсутня на службі без поважних причин, не виконала усний наказ керівників щодо необхідності у строк до 30.04.2022 вийти з окупованих територій та прибути до місця дислокації, визначеного керівництвом ГУНП в Харківській області, для проходження служби, виконання своїх функціональних обов`язків, а також не взяла участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, тим самим скоївши прогули, в порушенні вимог ч. 1 ст. 8, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 1, 2, 4, 8, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 2 абзацу 1 наказу Національної поліції України від 08.04.2022 № 242, п. 1 наказу ГУНП в Харківській області від 15.08.2016 № 818, у зв`язку з чим необхідно застосувати до неї дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

Наказом ГУНП в Харківській області від 03.06.2022 №296 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Наказом ГУНП в Харківській області від 14.06.2022 №289 о/с позивача звільнено за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Вважаючи необґрунтованими накази Головного управління Національної поліції в Харківській області про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, про звільнення зі служби в поліції, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що дисциплінарною комісією під час проведення службового розслідування стосовно епізоду безпідставного не виходу на службу та порушення Присяги поліцейського забезпечено дотримання частини другої статті 19 Конституції України, обставини події з`ясовані повно та вичерпно, діяння поліцейського кваліфіковано правильно, норми закону визначені вірно, зміст приписів цих норм витлумачено без помилок, взято до уваги усі суттєві поза розумним сумнівом фактори, наслідки вчиненого поліцейським діяння не спотворено, міру юридичної відповідальності обрано без явного та очевидно нерозумного перевищення меж свободи адміністративного розсуду, а тому підстави для скасування оскаржуваних наказів відсутні, і інші позовні вимоги як похідні також задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Частиною першою статті 8 Закону №580-VIII визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 18 Закону №580-VIII поліцейській зобов`язаний 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно частин першої та другої статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Статтею 24 Закону №580-VIII установлено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Згідно пункту 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Згідно з частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 8, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно із вимогами статей 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до вимог абзаців другого та третього пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 (далі Правил етичної поведінки) під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Згідно з частиною десятою статті 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок проведення службових розслідувань в органах поліції, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення станом на час виникнення спірних правовідносин визначався Порядком проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі - Порядок №893).

Пунктом 2 розділу V Порядку №893 визначено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно з пунктом 7 розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (частина перша статті 11 Дисциплінарного статуту).

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Отже, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є вчинення дисциплінарних проступків, зокрема, невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

Висновки відповідача про застосування дисциплінарного стягнення до позивача засновувались на тому, що в період з 01.05.2022 по 03.06.2022 майор поліції ОСОБА_1 безпідставно була відсутня на службі без поважних причин, не виконала усний наказ керівників щодо необхідності у строк до 30.04.2022 вийти з окупованих територій та прибути за місцем дислокації підрозділу, для проходження служби, виконання своїх функціональних обов`язків, а також не взяла участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення та на всій території України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

З огляду на зазначене нормативне регулювання, колегія суддів зазначає, що основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України "Про ведення воєнного стану" №64/2022 введено воєнний стан на території України, який внаслідок продовження триває.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач на час введення воєнного стану проходила службу в м. Ізюм Харківської області, на посаді старшого слідчого слідчого відділу Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Підставою для проведення службового розслідування слугував рапорт начальника Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області полковника поліції Ткаченка О.А. від 09.05.2022, в якому зазначено про відсутність позивача на службі без поважних причин (а.с. 187-189 том 1).

В якості доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді безпідставної відсутності на службі в період з 01.05.2022 по 03.06.2022 відповідач надав наказ про призначення та проведення службового розслідування від 10.05.2022 (а.с. 102-105 том 1), витяг з наказу №286 о/с від 14.06.2022 про звільнення позивача (а.с. 109 том 1), висновок від 03.06.2022 за результатами службового розслідування (а.с.112-150 том 1), наказ про застосування дисциплінарних стягнень №296 від 03.06.2023 (а.с. 151-166 том 1), наказ ГУНП в Харківській області про затвердження внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників підрозділів ГУНП в Харківській області від 15.08.2016 №818 (а.с. 167-168 том 1), наказ ГУНП в Харківській області про деякі питання посиленого варіант у службової діяльності на період дії на території України воєнного стану №242 від 08.04.2022 (а.с. 169-170 том 1), акт від 21.05.2022 огляду засобу (програми) електронної комунікації (а.с. 171-175 том 1), акт фіксації надання усних пояснень ОСОБА_3 від 17.05.2022 (а.с. 176 том 1), акт фіксації надання усних пояснень ОСОБА_4 від 18.05.2022 (а.с. 177 том 1), акт фіксації надання усних пояснень ОСОБА_5 від 21.05.2022 (а.с. 178-179 том 1), акт фіксації надання усних пояснень ОСОБА_6 від 21.05.2022 (а.с. 180 том 1), акт фіксації надання усних пояснень ОСОБА_7 від 24.05.2022 (а.с. 181-182 том 1), акт фіксації надання усних пояснень ОСОБА_8 від 25.05.2022 (а.с. 183-184 том 1), акт про відмову від наданні письмових пояснень (без дати) (а.с. 185-186 том 1), рапорт начальника Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області полковника поліції Ткаченка О.А. від 09.05.2022 (а.с. 187-189 том 1), наказ ГУНП в Харківській області №666 від 24.05.2022 про продовження строку проведення службового розслідування, призначеного наказом від 01.05.2022 №608 (а.с. 190 том 1), письмові пояснення ОСОБА_2 від 12.05.2022 (а.с. 195-197 том 1), письмові пояснення ОСОБА_9 (а.с. 198-199 том 1), письмові пояснення ОСОБА_10 (а.с. 200-201 том 1), письмові пояснення ОСОБА_11 (а.с. 202-206 том 1), письмові пояснення ОСОБА_12 (а.с. 207-210 том 1), письмові пояснення ОСОБА_13 (а.с. 211-213 том 1), письмові пояснення ОСОБА_14 (а.с. 214-215 том 1), письмові пояснення ОСОБА_15 (а.с. 216-217 том 1), письмові пояснення ОСОБА_16 (а.с. 218-219 том 1), письмові пояснення ОСОБА_17 (а.с. 220-221 том 1), письмові пояснення ОСОБА_18 (а.с. 222-225 том 1), письмові пояснення ОСОБА_19 (а.с. 226-227 том 1), письмові пояснення ОСОБА_20 (а.с. 228-230 том 1), письмові пояснення ОСОБА_21 (а.с. 231-232 том 1), письмові пояснення ОСОБА_22 (а.с. 233-235 том 1), письмові пояснення ОСОБА_23 (а.с. 236-237 том 1), письмові пояснення ОСОБА_24 (а.с. 238-241 том 1), письмові пояснення ОСОБА_25 (а.с. 242 том 1), письмові пояснення ОСОБА_26 (а.с. 243 том 1), письмові пояснення ОСОБА_27 (а.с. 244 том 1), письмові пояснення ОСОБА_28 (а.с. 247-248 том 1), письмові пояснення ОСОБА_29 (а.с. 249-250 том 1), письмові пояснення ОСОБА_30 (а.с. 1-2 том 2), письмові пояснення ОСОБА_31 (а.с. 3-4 том 2), письмові пояснення ОСОБА_32 (а.с. 5-6 том 2), письмові пояснення ОСОБА_33 (а.с. 7-8 том 2), письмові пояснення ОСОБА_34 (а.с. 9-10 том 2), письмові пояснення ОСОБА_34 (а.с. 11-12 том 2), письмові пояснення ОСОБА_32 (а.с. 13-14 том 2), письмові пояснення ОСОБА_35 (а.с.15-16 том 2), письмові пояснення ОСОБА_36 (а.с. 17-18 том 2), письмові пояснення ОСОБА_37 (а.с. 19-21 том 2), письмові пояснення ОСОБА_38 (а.с. 22-24 том 2), письмові пояснення ОСОБА_39 (а.с. 25-26 том 2), письмові пояснення ОСОБА_5 (а.с. 27-30 том 2).

Суд першої інстанції визнав вказані докази належними та достатніми в підтвердження відсутності позивача на службі, у зв`язку з чим дійшов висновку про правомірність притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, шляхом звільнення зі служби в поліції.

Проте, колегія суддів зазначає, що вирішуючи спір суд першої інстанції не повно встановив обставини справи, не з`ясував якими саме доказами підтверджено факт відсутності позивача на службі без поважних причин з травня по червень 2022 року та доведення до позивача усного наказу керівництва про прибуття до місця дислокації, а також не з`ясовано підстави відсутності позивача на службі у спірний період.

Зокрема, із письмових пояснень начальника Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області полковник поліції ОСОБА_2 (а.с. 195-197 том 1) вбачається, що 24.02.2022 особовий склад підрозділу зібрано по тривозі у зв`язку з веденням військового стану в Україні. З поліцейськими, які прибули до Ізюмського РУП проведено цільовий інструктаж та видано закріплену табельну зброю. 03.03.2022 військовослужбовці рф окупували територію м. Балаклія та деякі населенні пункти Ізюмського району Харківської області. 01.04.2022 після неодноразових спроб війська рф окупували усю територію м. Ізюм та Ізюмського району, в результаті чого ввесь особовий склад що перебував на даній території, опинився в окупації. Поліцейські Ізюмського РУП, які залишились на окупованій території, за можливості, виходили на зв`язок зі своїми безпосередніми керівниками особисто, або через інших поліцейських, з якими перебували в бомбосховищах міста та підвальних приміщеннях будівель. 28.04.2022 відбулася нарада керівництва ГУНП в Харківській області на якій було віддано усний наказ на евакуацію особового складу. Після чого ОСОБА_2 було надано вказівку керівникам підпорядкованих підрозділів, заступникам та керівникам служб щодо доведення до кожного працівника інформації про необхідність виїзду з окупованої території до 30.04.2022.

У своїх письмових пояснення старший інспектор СКЗ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Комеристий Ю.О. (а.с. 233-235 том 1) пояснив, що він 08.04.2022 виїхав з м.Ізюм та прибув до місця дислокації особового складу в м.Барвінкове. Під час його перебування в м.Ізюм з ним, зокрема, виходила на зв`язок ОСОБА_1 , яка повідомила, що не має можливості виїхати з міста, оскільки у неї батьки похилого віку. Між тим, 28.04.2022 від начальника підрозділу йому був наданий усний наказ про необхідність довести до поліцейських слідчого відділу Ізюмського РУП, які знаходяться на окупованій території вимогу до 30.04.2022 прибути на службу до евакуйованого підрозділу. З цією метою здійснювались телефонні дзвінки, в тому числі, старшому слідчому СВ майору поліції ОСОБА_1 на номер НОМЕР_2, але остання знаходилась не в зоні досяжності.

Колегією суддів зауважено, що відповідні пояснення не містять посилання про те, хто саме віддав усну вказівку позивачу до 30.04.2022 евакуюватися на підконтрольну територію України або прибути за місцем дислокації підрозділу, а також відсутні докази того, що ОСОБА_1 взагалі отримала таку усну вказівку, адже пояснення ОСОБА_22 свідчать про те, що при здійсненні ОСОБА_1 телефонних дзвінків, її номер знаходився не в зоні досяжності.

Отже, немає доказів отримання ОСОБА_1 усної вказівки про евакуацію.

Більш того, акти огляду засобу (програми) електронної комунікації (а.с. 171-175 том 1) та акт відмови від надання пояснень (без дати) за травень 2022 року (а.с. 185-186) не дають підстав вважати, що надіслані ОСОБА_1 листи (виклики) та телефонні дзвінки за наявними засобами зв`язку (номер мобільного телефону, скринька електронної пошти, програми-месенджери Telegram, Whats App, Viber) були позивачем отримані, в тому числі, з огляду на відсутність зворотних повідомлень.

Позивач в апеляційній скарзі та в ході судового розгляду наполягала на тому, що нею безпосередньо не було отримано усної вказівки про евакуацію.

Також, позивач в ході судового розгляду вказувала, що оскільки у неї не було розуміння в безпечності її виїзду із родиною на підконтрольну територію України, вона продовжувала залишатися за місцем мешкання у місті Ізюм Харківської області, в тому числі, у зв`язку з тим, що у неї там перебувати батьки похилого віку.

Загальновідомими є обставини, що місто Ізюм Харківської області з початку військової агресії зазнавало артилерійських та ракетних обстрілів, з квітня по вересень 2022 року перебувало в тимчасовій окупації.

Також судом враховується, що загальновідомими обставинами є тривала окупація м. Ізюм Харківської області та перебої із телефонним зв`язком.

Слід зазначити, що не вихід працівників на роботу внаслідок ведення воєнних дій та пов`язаних з ними обставин, не свідчить беззаперечно про їх відсутність на службі без поважних причин. Зазначене обумовлено необхідністю збереження життя та здоров`я таких працівників та їх сімей і не може вважатися як відсутність на роботі без поважних причин.

Разом з тим, у відповідності до рапорту начальника Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області полковника поліції Ткаченка О.А. від 09.05.2022 (а.с. 187-189 том 1), в тому числі, старшому слідчому слідчого відділу Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_1, яка перебуває на тимчасово окупованій території Ізюмського району Харківської області, 28.04.2022 було надано наказ до 30.04.2022 евакуюватися на підконтрольну територію України та прибути за місцем дислокації підрозділу, однак станом на 09.05.2022 до підрозділу для проходження служби не прибули.

Із даного рапорту не можливо встановити у який саме спосіб позивач була повідомлена 28.04.2022 про необхідність евакуюватися на підконтрольну територію України та прибути за місцем дислокації підрозділу, а саме, були це засоби телефонного зв`язку, за яким номером, чи інші можливі варіанти оповіщення.

Крім того, із письмових пояснень старшого інспектора СКЗ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області старший лейтенанта поліції Комеристого Ю.О. (а.с. 233-235 том 1) вбачається, що 28.04.2022 від начальника підрозділу йому був наданий усний наказ про необхідність довести до поліцейських слідчого відділу Ізюмського РУП, які знаходяться на окупованій території вимогу до 30.04.2022 прибути на службу до евакуйованого підрозділу. З цією метою здійснювались телефонні дзвінки, в тому числі, старшому слідчому СВ майору поліції ОСОБА_1 на номер НОМЕР_2, але остання знаходилась не в зоні досяжності.

Отже, встановлені судом апеляційної інстанції обставини спростовують висновки відповідача та суду першої інстанції щодо обізнаності позивача про існування усної вказівки про евакуацію, а також безпосередньо відсутності позивача на службі без поважних причин.

Відповідачем належними доказами не підтверджено завчасного доведення позивачу у належній формі усного наказу керівництва ГУ НП в Харківській області щодо необхідності у строк до 30.04.2022 евакуюватися з окупованих територій та прибути до місця дислокації, визначеного керівництвом ГУ НП в Харківській області, оскільки відсутні докази отримання позивачем такої вказівки, а як наслідок, відсутні докази не виконання позивачем цього наказу і відсутність на службі з 01.05.2022 по 03.06.2022 без поважних на те підстав.

Також, колегія суддів враховує, що про проведення службового розслідування позивач не була обізнана в належна на те спосіб, а відповідачем не надано доказів наявності у позивача реальної можливості безпечно виїхати з окупованої території.

Дії відповідача щодо виклику ОСОБА_1 для надання пояснень під час службового розслідування шляхом здійснення дзвінків за номером телефону та надіслання повідомлень за наявними засобами зв`язку (номер мобільного телефону, скринька електронної пошти, програми-месенджери Telegram, Whats App, Viber), враховуючи їх не отримання та не спростування відповідачем доводів позивача про відсутність інтернет з`єднання та мобільного зв`язку у березні 2022 року, не спростовують доводів позивача про не повне з`ясування всіх обставин.

Висновки службового розслідування, які суд першої інстанції визнав обґрунтованими, зроблені лише з урахуванням пояснень керівників поліцейських, відносно яких проводилось службове розслідування, без надання оцінки доводам ОСОБА_1 без з`ясування всіх обставин, відсутності доказів завчасного повідомлення позивачу про виконання цього наказу, без врахування особи позивача, ступеня її вини, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, її попередньої поведінки, ставлення до служби.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність відповідачем вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що виразився у відсутності на службі без поважних причин з 01.05.2022 по 03.06.2022, скоєння прогулів.

Вказані обставини не були враховані судом першої інстанції, що призвело до невірного вирішення справи, а тому наявні підстави для скасування судового рішення та прийняття нового про часткове задоволення позову, оскільки оскаржувані позивачем накази підлягають скасуванні лише в частині, яка стосується безпосередньо особи позивача.

Таким чином, враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини, колегія суддів вважає за необхідне визнати протиправними накази від 03.06.2022 № 296 в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції та від 14.06.2022 289 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого слідчого слідчого відділу Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, а також поновити її на відповідній посаді з наступного дня за днем звільнення (14.06.2022), а саме з 15.06.2022.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що службове розслідування, яке розпочалось 10.05.2022, проведено поза межами визначених строків, оскільки як вбачається із наказу ГУНП в Харківській області від 24.05.2022 № 666 (а.с. 190 том 1), його було продовжено до 08.06.2022.

Ураховуючи висновок щодо протиправності звільнення позивача зі служби та наявність підстав для скасування наказу про її звільнення і необхідність поновлення позивача на посаді, колегія суддів доходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на корить позивача середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.99 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», якщо буде встановлено, що на порушення ст.46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст.235 КЗпП).

Відповідно до частин першої та другої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Вирішуючи питання про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, апеляційний суд погоджується з доводами сторони позивача щодо порядку підрахування розміру середнього заробітку для позивача у спірному періоді, приводячи з наступного.

Так, згідно частини п`ятої статті 70 Закону №580-VIII за особою, відстороненою від виконання службових обов`язків (посади), зберігаються всі види грошового забезпечення, які були їй визначені до відсторонення, крім премії.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (надалі - Порядок №260).

За положеннями пункту 5 розділу ІІІ цього Порядку №260 за поліцейським, відстороненим від виконання службових обов`язків (посади) у зв`язку з проведенням щодо нього службового розслідування в порядку, визначеному Дисциплінарним статутом Національної поліції України, прийняттям відповідною місцевою радою резолюції недовіри, здійсненням щодо нього кримінального провадження, зберігаються всі види грошового забезпечення, які були йому встановлені до відсторонення, крім премії.

Пунктом 6 розділу ІІІ цього Порядку №260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Відповідно до пункту 9 розділу І вказаного Порядку №260 при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Таким чином, зі змісту Порядку № 260 вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

У свою чергу, пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100), визначено, що нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Оскільки відсутній чітко визначений порядок для підрахунку середнього грошового забезпечення для поліцейських, у випадку їх звільнення, колегія суддів зазначає, що можливо застосувати, як положення Порядку №100, так і норми Порядку №260.

Отже, застосовуючи правила підрахунку середньої заробітної плати за Порядком №100, суд враховує вимоги Порядку №260 щодо особливостей обрахунку грошового забезпечення поліцейських з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Як вбачається із довідки про доходи від 03.11.2023 №965 (а.с. 154 том 2), ОСОБА_1 у березні 2022 року нараховано заробітну плату у розмірі 14 774,56 гривень за 31 робочий день, а у квітні 2022 року - 14 774,56 гривень за 30 робочих днів.

У відповідності до абзацу 4 пункту 2 Розділу ІІ Порядку №100, якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Отже, згідно даних про заробітку плату позивача за березень-квітень 2022 року, розмір її заробітної плати за дані місці становив 29549,12 гривень.

Враховуючи, що загальна кількість робочих днів за березень 2022 року та за квітень 2022 року становила 61 робочих днів, то середньоденний розмір грошового забезпечення позивача складав 484,41 гривень (29549,12 грн/61 днів = 484,41 грн/день). Період вимушеного прогулу позивача з 15 червня 2022 року (день наступний за днем звільнення) по 15 листопада 2023 року (день ухвалення рішення про поновлення) складає 518 календарних днів.

Відтак, грошове забезпечення позивача за час вимушеного прогулу з 15 червня 2022 року по 15 листопада 2023 року складає 250 924,38 гривень (484,41 грн х 518 календарних днів).

Приведені висновки суду щодо питань підрахунку середнього заробітку узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду викладеними у постановах від 04 серпня 2022 року у справі № 824/3161/14-а, від 24 жовтня 2019 року у справі № 821/1226/16 та від 28 квітня 2022 року у справі № 806/1914/17.

За таких обставин колегія суддів вважає, що наявні підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимог про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення позивача, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 15 червня 2022 року по день фактичного поновлення на службі в Національній поліції України у розмірі 250 924,38 гривень.

Згідно пунктів 2-3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

За приписами пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 по справі № 520/9787/22 скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейських ГУНП в Харківській області» № 296 від 03.06.2022, в частині застосування до старшого слідчого слідчого відділу Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області № 289 о/с від 14.06.2022, в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого слідчого слідчого відділу Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_1, з 14.06.2022 без виплати грошового забезпечення з 01.05.2022 по 03.06.2022.

Поновити майора поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого слідчого слідчого відділу Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області з 15 червня 2022 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 , середній заробіток, з урахуванням усіх видів грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 15 червня 2022 по день поновлення майора поліції ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого слідчого відділу Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області у сумі 250 924 (двісті п`ятдесят тисяч дев`ятсот двадцять чотири) гривні 38 (тридцять вісім) копійок.

В іншій частині вимог позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 16.11.2023