Справа № 300/1569/23
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2023-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" листопада 2023 р. справа № 300/1569/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Панікара І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Калуської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 23.02.2023, зобов`язання до вчинення певних дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Калуської міської ради (далі відповідач), у якому просить суд:
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с.31).
08.05.2023 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а.с.60-63).
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши позовну заяву, відзив на позов та в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, встановив наступне.
ОСОБА_1 є власником нежитлового нерухомого майна, а саме приміщення котельні, загальною площею 380,4 кв.м., яке знаходиться у АДРЕСА_1 (а.с.25).
ОСОБА_1 11.02.2022 звернувся до Калуського Центру надання адміністративних послуг із заявою про наданням дозволу на проведення експертної грошової оцінки спірної земельної ділянки.
07.03.2022 року позивач, не отримавши відповіді від відповідача, повторно звернувся до Калуського ЦНАП, із заявою про наданням дозволу на проведення експертної грошової оцінки спірної земельної ділянки.
01.07.2022 року позивач, не отримавши відповіді на попередні звернення, в черговий раз звернувся до Калуського ЦНАП із вищевказаною заявою.
Судом встановлено, що вищевказані заяви ОСОБА_1 виносилась на розгляд сесії Калуської міської ради 28.07.2022, 25.08.2022, 29.09.2022, 27.10.2022, 24.11.2022, 21.12.2022 та 26.01.2023, однак за результатами голосування рішення не прийнято, що підтверджується витягами з протоколів засідання Калуської міської ради (а.с.49-55).
В подальшому, рішенням Калуської міської ради від 23.02.2023 за № 1971 відмовлено позивачу у наданні дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки несільськогосподарського призначення на підставі пункту б частини 5 статті 128 ЗК України, у зв`язку з виявленням недостовірних відомостей у поданих документах (а.с.27).
Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного їх правового регулювання.
Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до пункту в частини 1 статті 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.
Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частини 2 статті 116 ЗК України).
Згідно положень частини 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідно до частини 1 статті 127 ЗК України, органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або передають їх у користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 134 Земельного кодексу України визначено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.
Статтею 128 Земельного кодексу України врегульовано порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам.
Так, частиною 2 вказаної статті визначено, що громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.
До заяви (клопотання) додаються:
а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд);
б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу.
г) копія свідоцтва про реєстрацію постійного представництва з правом ведення господарської діяльності на території України - для юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до законодавства іноземної держави.
Відповідно до частини 3 статті 128 ЗК України, орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.
Згідно частини 5 статті 128 ЗК України, підставою для відмови в продажу земельної ділянки є:
а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки;
б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;
в) якщо щодо суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності;
г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність;
ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.
Таким чином, суд зазначає, що статтею 128 ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови в продажу земельної ділянки.
В ході розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки стала наявність недостовірних відомостей у поданих документах (пункт б частини 5 статті 128 ЗК України).
Зокрема, у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що на засіданні постійної комісії Калуської міської ради з питань будівництва та землеустрою від 08.02.2023 було виявлено недостовірні відомості у поданих документах, а саме: в заявах від 11.02.2022 та від 01.07.2022 позивач зазначив про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки площею 0,2610 га для розміщення станції технічного обслуговування та стоянки автомобілів (код КВЦПЗ 03.07), разом з тим у свідоцтві від 16.05.2001 (зареєстровано в реєстрі за номером 1509), яке позивач додав до заяв, вказано, що позивач є власником приміщення котельні.
В даному аспекті суд зазначає наступне.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивачем одночасно із вказаною заявою надано відповідачу ряд документів. Зокрема, подано, документ, що посвідчує особу; копію свідоцтва від 16.05.2001, зареєстрованого в реєстрі за № 1509; копію договору оренди землі від 28.01.2022, копію витягу з Державного земельного кадастру від 28.01.2019, копію витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, копію інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до пункту 3 договору оренди землі від 28.01.2022, на земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна (нежитлова будівля, номер запису: 327 в книзі 12 від 05.08.2007).
З урахуванням викладеного, суд дійшов до переконання, що зазначена відповідачем обставина не може бути підставою для відмови в продажу земельної ділянки, з огляду на таке.
В ході розгляду даної адміністративної справи судом, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку встановлено, що цільове призначення вказаної земельної ділянки - 03.15 Для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (а.с.43).
Відповідно до пунктів 1.1.-1.4 Розділу І Класифікатору видів цільового призначення земель, затвердженого Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 за № 548 (далі Класифікатор, чинний на час винесення оскаржуваного рішення), класифікація видів цільового призначення земель (далі - КВЦПЗ) розроблена відповідно до Земельного кодексу України, Закону України "Про землеустрій" та Положення про Державний комітет України із земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2008 № 224.
Код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі.
КВЦПЗ застосовується для використання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, організаціями, підприємствами, установами для ведення обліку земель та формування звітності із земельних ресурсів.
КВЦПЗ визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів.
Розділом ІІ Класифікатору визначено коди Класифікації видів цільового призначення земель, зокрема, 03.15 - Для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови.
Відтак, з огляду на зміст поданих позивачем документів для надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки судом встановлено, що вони містять недостовірні відомості, зокрема, у заяві про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, у якій зазначено цільове призначення земельної ділянки - для розміщення станції технічного обслуговування та стоянки автомобілів, при цьому, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку цільове призначення вказаної земельної ділянки - 03.15 Для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови.
Поряд з цим, виходячи з аналізу рішення Калуської міської ради від 23.02.2023 за № 1971, відповідач в ході прийняття оскаржуваного рішення зазначеному факту не надав належної оцінки, що свідчить про те, що останнім не враховано всіх обставин, що мали значення для прийняття оскаржуваного рішення, внаслідок чого, суд дійшов висновку про протиправність рішення Калуської міської ради від 23.02.2023 та необхідності його скасування.
Докази, які містяться в матеріалах справи, засвідчують факт недостовірних відомостей у поданих позивачем документах про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, зокрема, у заяві про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, зазначено цільове призначення земельної ділянки - для розміщення станції технічного обслуговування та стоянки автомобілів, водночас, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, цільове призначення вказаної земельної ділянки - 03.15 Для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови.
Таким чином, зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
При цьому суд зазначає, що ОСОБА_1 в майбутньому не позбавлений права на повторне звернення до відповідача з метою одержання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки для її придбання.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів в повному об`ємі правомірності своїх дій.
Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, позивач, згідно із квитанцією від 28.03.2023 підтвердив сплату судового збору на суму 1073,60 грн., за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Калуської міської ради сплачений судовий збір в розмірі 536,80 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Калуської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 23.02.2023, зобов`язання до вчинення певних дій задоволити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Калуської міської ради від 23.02.2023 за № 1971 Про відмову у наданні дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки несільськогосподарського призначення ОСОБА_1 (пл. 0,2610 га).
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ).

Відповідач:

Калуська міська рада (, вул. Івана Франка, 1, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300).

Суддя /підпис/ Панікар І.В.