Справа № 522/21087/23
Суддя: Бондар В. Я.
Дата ухвалення: 2023-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/357/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Волошина А.С.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження (з урахуванням особливостей встановлених ст.ст. 268-271, 286 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі представника Ляшенка А.А. 26.10.2023 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ОДП №5133385 від 19.10.2023 за ч.1 ст. 122 КУпАП про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо ОСОБА_1 та повернення суми сплаченого штрафу у розмірі 170 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що автомобіль був припаркований позивачем з частковим заїздом передньою частиною під похилим кутом на тротуар по вул. Рішельєвській напроти будинку №9 приблизно в чотирьох метрах від нього, ближче до входу в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований на розі вулиці Рішельєвської та Грецької. Стоянка на краю тротуару дозволяється легковим автомобілям за умови, що для руху пішоходів залишається щонайменше два метра, чого інспектор не врахував та виніс оспорювану постанову.

Ухвалою від 27.10.2023 провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду у судовому засіданні 06.11.2023.

До суду 03.11.2023 надійшов відзив Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху, згідно якого просять відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування відзиву зазначено, що автомобіль не був припаркований у місцях позначених дорожніми знаками 5,38. 5,39, встановленими з табличками 7.6.1, 7.6.2-7.6.5 тільки у спосіб, позначений на табличці, як то передбачено п. 15.6 ПДР України. Також звертає увагу на те, що поряд з місцем зупинки транспортного засобу позивача облаштовано спеціальну парковку і як вбачається з фото наданих інспектором вільні місця для паркування наявні.

У судовому засіданні 06.11.2023 представник позивача Ляшенко А.А. просив відкласти розгляд справи у зв`язку з тим, що він не отримав відзив. Представник відповідача Хорунжа В.Г. вважала за можливе задовольнити заяву представника позивача. Суд прийняв до провадження відзив та задовольнив клопотання представника позивача, з метою ознайомлення представника з відзивом розгляд справи було відкладено до 16.11.2023.

До суду 15.11.2023 від представника позивача Ляшенка А.А. надійшли пояснення до відзиву на позову заяву, згідно яких зазначає, що позивач проживає по вул. Рішельєвській та може ставити свій автомобіль на краю тротуару відповідно до ПДР. Посилання відповідача на наявність парковки, яка між іншим, платна, не позбавляє позивача права ставити свій транспортний засіб у відповідно до положень підпункту «В» пункту 15.10 ПДР. Відсутність відповідних дорожніх знаків не утворює склад правопорушення.

У судовому засіданні 16.11.2023 представник позивача Ляшенко А.А. просив задовольнити позов. Представник відповідача Бродецька С.Б. заперечувала проти позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2023 року інспектором з паркування Рябініним Святославом Миколайовичем було складено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ОДП 5133385, згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з тим, що водій транспортного засобу Lexus LX 570, номерний знак НОМЕР_1 , 19.10.2023 о 13:59 год. в м. Одесі на вул. Рішельєвська, 9, здійснив стоянку на тротуарі (не позначеному відповідним дорожніми знаками, встановленими з табличками), як передбачено п.15.10 б ПДР (а.с.6-7).

ОСОБА_1 є власником легкового автомобіля Lexus LX 570, номерний знак НОМЕР_1 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с.8-9).

ОСОБА_1 документований посвідченням воді серії ВАЕ № 883113 (а.с.10-11).

Згідно ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з приміткою до цієї статті, суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Положеннями статті 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.

У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє суду прийти до правового висновку, що достатньою та необхідною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 73, 74 КАС України.

Відповідно до п.1.10 ПДР терміни, що наведені в цих правилах, мають таке значення:

- автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу;

- край проїзної частини (для нерейкових транспортних засобів) - видима умовна чи позначена дорожньою розміткою лінія на проїзній частині в місці її прилягання до узбіччя, тротуару, газону, розділювальної смуги, смуги для руху трамваїв, велосипедної або пішохідної доріжки;

- проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів;

- тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном;

- стоянка це припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Отже, тротуар, це елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Пункт 15.1 ПДР, який є загальною нормою параграфу 15 ПДР, передбачає, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

В випадку відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливi, вони дозволяються бiля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху) (п. 15.2 ПДР).

Відповідно до п.п. «б» п. 15.10 ПДР стоянка забороняється, зокрема, на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками).

Сторонами надано паперові копії фотознімків із зображенням автомобіля марки Lexus LX 570, номерний знак НОМЕР_1 , згідно яких автомобіль стоїть з частковим заїздом передньою частиною під похилим кутом на тротуар по вул. Рішельєвській.

Згідно наданих матеріалів фотофіксації, вищевказаний транспортний засіб зафіксовано на краю тротуара та в місці розташування автомобіля позивача немає жодного дорожнього знаку, який дозволяє зупинку на тротуарі.

Однак, позивач обґрунтовує правомірність здійснення стоянки на тротуарі посиланням на п.п. «в» п. 15.10 ПДР України, де зазначено, що стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Відтак, зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що водій наділяється правом на здійснення стоянки автомобіля на тротуарі за умови одночасного дотримання трьох вимог, а саме: стоянка здійсниться легковим автомобілем та мотоциклом; стоянка здійснюється на краю тротуару; стоянка здійснюється таким чином, що для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

За диспозицією п.п. «в» п. 15.10 ПДР України краєм тротуару є саме зовнішній бік тротуару, що знаходиться біля дорожньої полоси для руху транспортних засобів. Паркування автомобілів на краю тротуару із залишенням по внутрішній його стороні 2 метри для вільного руху пішоходів передбачає уникнення руху транспортного засобу джерела підвищеної небезпеки по тротуару та убезпечення тим самим пішоходів, забезпечення вільного руху тротуаром.

Матеріали справи та фотофіксації свідчать, що легковий автомобіль позивача припаркований на зовнішньому боці краю тротуару, задні колеса автомобіля перебувають на дорозі. Замір відстані інспектором не проводився, однак візуально вбачається та фактично по вул. Рішельєвська в м. Одесі біля будинку №9, вільного тротуару для руху пішоходів від автомобіля позивача більше як два метри. Тож, позивачем дотримано всі вимоги п.п. «В» п. 15.10 ПДР України.

Посилання інспектора поліції на підпункт «Б» пункту 15.10 ПДР України, який загальним у відношенні до спеціального підпункту «В», є помилковим.

Доводи представника відповідача щодо відсутності дорожніх знаків, якраз стосуються п.п. «Б» п.15.10 ПДР, тоді як підпункт «В» розміщення спеціальних знаків не вимагає.

Також, безпідставні доводи відповідача про те, що поруч розміщена парковка, адже як вказує позивач, така парковка платна і він не зобов`язаний нею користуватися за умови дотримання правил дорожнього руху, також суд враховує, що автомобіль позивача міг бути поставлений у час, коли вільних місць на парковці не було, а фото інспектором здійснено пізніше, адже мова йде про тривалу стоянку автомобіля, а не п`ятихвилинну зупинку.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи сторін, суд вважає, що наявні всі підстави для задоволення позову ОСОБА_1 .

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, приймаючи до уваги, те що дотримання Правил дорожнього руху України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Однак, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого штрафу є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, адже дії суду чітко регламентовані ч.3 ст. 286 КАС України і повернення штрафу неможливе при розгляді справи щодо оспорення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Також слід відзначити, що згідно ст. 296 КУпАП, скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою.

Повернення коштів сплачених позивачем на виконання штрафу має здійснюватися на підставі Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03 вересня 2013 року «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій» .

Відповідно до п. 3 "Порядку повернення коштів помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України N 787 від 03.09.2013 року, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Відповідно до вимог п. 3 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №787 від 3 вересня 2013 року, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Відповідач є контролюючим органом у розумінні положень п. 5 Порядку, оскільки саме на виконання його рішення (постанови) було сплачено штраф позивачем.

Отже, сплачений адміністративний штраф може бути повернуто Казначейством у визначеному порядку лише на підставі подання (висновку) органу, який застосував адміністративне стягнення. Тобто, фізичній особі необхідно звернутись до відповідного контролюючого органу із заявою про надання до головного управління Казначейства подання (висновку) про повернення помилково сплаченого адміністративного штрафу та подати до головного управління Казначейства заяву про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа, який підтверджує перерахування коштів.

Тому, вимоги про стягнення з Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради задоволенню не підлягають, адже п. 3 "Порядку повернення коштів помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013 визначено порядок звернення Позивача для повернення зазначених коштів.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а тому, на виконання вимог ст. 139 КАС України, та враховуючи правову позицію, викладену 18 березня 2020 року в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 543/775/17, у зв`язку з задоволенням позову суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 536,80 грн (а.с.17).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243-246,250, 251, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради серії ОДП 5133385 від 19 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 310 грн, справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ) судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

В частині вимог про стягнення сплаченого штрафу у розмірі 170 грн відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 17 листопада 2023 року.

Суддя: В.Я. Бондар