Справа № 240/23848/23
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Житомир справа № 240/23848/23

категорія 112010102

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 у власних інтересах та інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 у власних інтересах та інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати постанову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24.02.2023 за №06001//1 щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 на сім`ю (її та її мальолітньої дочки - ОСОБА_2 ) одноразової допомоги, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати у зв`язку із смертю ОСОБА_3 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 на сім`ю (її та її мальолітньої дочки - ОСОБА_2 ) одноразову допомогу, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати у зв`язку із смертю ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у зв`язку із смертю свого чоловіка і батька її малолітньої дитини позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за призначенням одноразової грошової допомоги, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, однак відповідачем було прийнято постанову, відповідно до змісту якої, позивачці було відмовлено у призначенні бажаної допомоги.

Вважаючи таку постанову відповідача протиправною, позивачка звернулась із даним позовом до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою судді від 24.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідачем у встановлені строки відзив на адміністративний позов не подано.

Відповідно до наказу Житомирського окружного адміністративного суду №01-66-В від 11.10.2023 у період з 18.10.2023 по 27.10.2023 головуюча суддя перебувала у щорічній відпустці.

Відповідно до норм ст.ст. 257, 262 КАС України дана адміністративна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 24.12.2019.

В шлюбі народжена спільна дитина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 05.09.2022 ОСОБА_3 помер - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії акту спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 02.09.2022 о 16 год. 00 хв. ОСОБА_3 помер, внаслідок нещасного випадку на виробництві.

15.02.2023 позивачка, як дружина загиблого внаслідок нещасного випадку на виробництві, звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку із смертю її чоловіка.

За результатами розгляду вказаної заяви, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Житомирській області прийнято постанову №06001//1 від 24.02.2023 про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послгу, у зв`язку з різною реєстрацією місця проживання на день настання страхового випадку.

Вважаючи відмову відповідача протиправною позивачка, яка також діє в інтересах малолітньої дочки через свого представника звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №1105).

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону № 1105-XIV уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.

В статті 5 Закону № 1105-XIV визначено, що основними завданнями уповноваженого органу управління та його територіальних органів є:

1) реалізація державної політики у сферах соціального страхування;

2) здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до цього Закону;

3) профілактика нещасних випадків;

4) проведення перевірки обґрунтованості видачі, продовження листків непрацездатності і документів, що є підставою для їх формування, на базі інформації з електронних систем та реєстрів;

5) здійснення контролю за використанням страхувальниками та застрахованими особами страхових коштів.

Згідно ст. 30 Закону № 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Страхові виплати складаються із:

1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу;

5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Стаття 38 Закону № 1105-XIV встановлює порядок розгляду справи про страхові виплати, згідно з яким територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

В ст. 39 цього Закону № 1105-XIV встановлені виключні підстави для відмови у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг, а саме якщо:

1) потерпілий вчиняв дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання рекомендацій лікаря), що сприяли настанню страхового випадку;

2) роботодавець, інші органи, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілий надали уповноваженому органу управління завідомо неправдиві відомості про страховий випадок;

3) застрахована особа вчинила умисне кримінальне правопорушення, що призвело до настання страхового випадку.

Також уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованій особі, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом.

В силу ст. 41 Закону № 1105-XIV страхові виплати здійснюються щомісяця у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку або за рішенням суду:

1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

2) особам, які мають право на страхові виплати у зв`язку із смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

2. Одноразова допомога виплачується потерпілому в місячний строк з дня визначення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, а в разі смерті потерпілого - у місячний строк з дня його смерті особам, які мають на це право.

Пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону № 1105-XIV (в редакції Закону № 1105-XIV, що діяв на момент настання нещасного випадку - 02.09.2022) було передбачено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачуються:

1) одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату;

2) одноразова страхова виплата кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, а також його дитині, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

Отже зазначена норма передбачає різні види допомог та суб`єктів отримання.

Ключовим питанням у цій справі є визначення кола осіб (членів сім`ї), які мають право на отримання страхових виплат (одноразової допомоги у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату) у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Відповідно до п.4 розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 21.09.2022 №2620-ІХ встановлено, що нормативно-правові та розпорядчі акти Фонду соціального страхування України діють до затвердження відповідних рішень Пенсійним фондом України.

Згідно статей 7, 36, 37, 39, 41-48 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та з метою вдосконалення порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат і здійснення управліннями (відділеннями) виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) у разі настання нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання, правління Фонду соціального страхування України постановило затвердити Порядок №11 від 19.07.2018. (далі Порядок №11)

Пунктом 1.2. Порядку №11 встановлено, що у разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, або в межах повноважень відділення виконавчої дирекції Фонду в районах і містах обласного значення (далі - управління (відділення) Фонду) зобов`язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну потерпілому внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті особам, які мають на це право, виплачуючи, зокрема, одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого.

Згідно пунктів 1.3, 1.4 Порядку №11 Управління (відділення) Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон) та цим Порядком і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.

Рішення про страхові виплати приймається начальником управління Фонду або за його письмовим дорученням начальником підпорядкованого відділення Фонду та оформляється постановою (у тому числі в разі призначення страхової виплати за рішенням суду), у якій зазначаються дані про потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах.

Відповідно до пункту 5.1. Розділу V Порядку №11 для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого членами сім`ї та особами, які мають право на виплати, до управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду подаються: заяви (колективна чи індивідуальні), для призначення страхових виплат за встановленою виконавчою дирекцію Фонду формою; копії паспорта; копії реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого; копії документів, що підтверджують родинні зв`язки померлого потерпілого (свідоцтво про шлюб потерпілого, свідоцтво про народження його дітей, у разі призначення виплати батькам потерпілого подається свідоцтво про народження потерпілого); довідка про реєстрацію місця проживання (у разі відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання в документах, що засвідчують особу).

Для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого.

На думку суду, аналіз вищезазначених норм законодавства в контексті спірних відносин, дає підстави дійти висновку, що для підтвердження факту проживання однією сім`єю з потерпілим заявнику необхідно подати довідку житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - довідку виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім`ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні. Тобто, довідка про склад сім`ї померлого, видана житлово-експлуатаційною організацією чи виконавчим органом ради є самостійним та достатнім доказом проживання з померлим однією сім`єю.

Як встановлено судом, у зв`язку із смертю чоловіка, яка настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався 02.09.2022, позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про отримання в порядку п.1 ч.5 ст.36 Закону № 1105-XIV одноразової допомоги у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

Проте у задоволенні вимог заявниці було відмовлено з посиланням на те, що реєстрація місця проживання померлого чоловіка не співпадає з реєстрацією місця проживання дружини, а тому підстави для призначення одноразової допомоги на сім`ю дружині та її малолітній дитині відсутні.

Водночас, суд зазначає, що позивачкою до матеріалів справи надано довідку Народицької селищної військової адміністрації Коростенського району Житомирської області про те, що на день смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований в АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та його сім`я складалась, а саме: дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; дочка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, на підтвердження факту проживання однією сім`єю позивачкою надано довідку Народицької селищної військової адміністрації Коростенського району Житомирської області №198 від 12.12.2022 із змісту якої встановлено, що ОСОБА_1 до дня смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 разом та вели спільне господарство.

Вказані довідки видані на підставі записів по господарській книзі с. Радча №7 на 2016-2023 рр.

Суд звертає увагу, що частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Закон №1105-XIV не містить визначення сім`ї та її членів і не містить вимоги, згідно з якою право на отримання страхової виплати обов`язкової реєстрації місця проживання членів сім`ї потерпілого, смерть якого настала внаслідок нещасного випадку на виробництві.

За такого правового регулювання з урахуванням предмету спору, суд визнає, що Сімейний кодекс України є спеціальним законом який має враховуватись при визначені поняття сім`ї та її членів при вирішенні питання щодо наявності права на отримання допомоги передбаченої Законом № 1105-XIV.

Відповідно до частини першої статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Така позиція висловлювалася Верховним Судом, зокрема, у постанові по справі №531/295/19 від 08.12.2021 року.

Отже, суд вважає, що в даних правовідносинах факт того, що реєстрація місця проживання позивачки та її дитини не співпадає з реєстрацією місця проживання ОСОБА_3 не свідчить, що така сім`я перестала бути сім`єю та відповідно втратила право на отримання страхових виплат внаслідок настанням страхового випадку.

Враховуючи викладене, на думку суду, зазначені докази підтверджують, що на момент смерті ОСОБА_3 , подружжя мешкало за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд зауважує, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень належними, достатніми та допустимими доказами не спростовано доводи адміністративного позову та не доведено правомірності рішення про відмову позивачу у виплаті одноразової виплати на сім`ю, у зв`язку із смертю ОСОБА_3 , внаслідок нещасного випадку на виробництвом.

З урахуванням встановлених обставин справи, аналізу норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №06001//1 від 24.02.2023 про відмову ОСОБА_1 у страхових виплатах та наданні соціальних послуг та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 та її неповнолітній дочці - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страхову виплату відповідно до п.1 ч. 5 ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у вигляді одноразової допомоги сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_3 .

Згідно із ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність свого рішення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат проводиться судом відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 у власних інтересах та інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003. РНОКПП/), про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №06001//1 від 24.02.2023 про відмову ОСОБА_1 у страхових виплатах та наданні соціальних послуг.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 та її неповнолітній дочці - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страхову виплату відповідно до п.1 ч. 5 ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у вигляді одноразової допомоги сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_3 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 88 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

16 листопада 2023 р.