Справа № 522/19496/23
Суддя: Чернявська Л. М.
Дата ухвалення: 2023-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/344/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Чернявської Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Купцова С.О.,

дослідивши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕАТ № 7814831 від 26.09.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕАТ № 7814831 від 26.09.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 26 вересня 2023 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень з підстав того, що 26 вересня 2023 року в м. Одеса по вул. Отамана Головатого 160, керуючи транспортним засобом Fiat Ducato, д.н.з. НОМЕР_1 порушив вимоги п. 31.3.6 Правил Дорожнього руху. Позивач вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення є незаконною.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі.

20 жовтня 2023 року від представника Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого просили залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 про скасування постанови серії ЕАТ № 7814831 від 26.09.2023 року без задоволення з підстав того, що в обґрунтування власної правової позиції Позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростували факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

У той же час, стороною відповідача надано фото-, відеоматеріали та інші докази котрі підтверджують наявність в діяннях Позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

13 листопада 2023 року від Позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у відповідності до якої зазначено, що транспортний засіб, яким володіє Позивач, не є переобладненим і тому на підставі викладеного не зобов`язаний проходити обов`язковий технічний контроль.

В судове засідання 17 листопада 2023 року учасники справи не з`явились, сповіщались належним чином. Позивач просив розглядати справу за відсутності.

Представник Відповідача належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, до суду не з`явився та про причини неявки не повідомив.

У відповідності до ст. 268 КАС України, учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, із урахуванням строків розгляду справи, належного сповіщення сторін та положень ст. 268 КАС України, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача та представника третьої особи.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, дійшов до наступного висновку.

Із матеріалів справи встановлено, що 26 вересня 2023 року об 10 годині 25 хвилин інспектором роти № 4 батальйону 2 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Помазуновим В.Е. за адресою: м. Одеса, вул. Отмамана Головатого 160 виявлено транспортний засіб Fiat Ducato, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з не прцюючим передбаченим конструкцією замком дверей кузова, чим порушено п.31.4.7.г) Правил дорожнього руху України.

Також, під час перевірки документів було встановлено, що ОСОБА_1 не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив вимоги п. 31.3.б) Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року№ 1306 та ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух», чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП.

У зв`язку з чим, було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ №7814831 від 26.09.2023 року.

Зазначені обставини підтверджуються відеозаписами портативних відеореєстраторів поліцейських, що додані до матеріалів справи.

Згідно даної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн..

Не погоджуючись з правомірністю вищевказаної постанови та дій відповідача щодо її винесення ОСОБА_1 оскаржив їх в судовому порядку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 62 Конституції України закріплює положення, що відображають сутність презумпції невинуватості: "Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину й не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях".

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Як встановлено у п. 2.3 «а» Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Згідно п. 31.1 Правил дорожнього руху України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до частини третьої статті 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 31.3 б забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Статтею 29 вказаного нормативного акту встановлено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про дорожній рух" технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Поняття обов`язковості технічного контролю транспортних засобів розкрито положеннями статті 35 Закону України "Про дорожній рух". Зокрема, обов`язковому технічному контролю підлягають транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Частиною 7 ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух» передбачено, що періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:

1) для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки:

2) для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку.

Відповідно до п. 31.3.6) ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: б) якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

В той же час, обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Нормами ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч.1 ст.126). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з"ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно ч. 3 ст.73 КАС України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов`язаний довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Так, з матеріалів справи вбачається, а саме з відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області від 19 жовтня 2023 року за № 31/15-6561, транспортний засіб Fiat Ducato, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № кузова НОМЕР_2 , 2000 р.в., підлягає обов`язковому технічному контролю, оскільки є вантажним транспортним засобом вантажопідйомністю до 3, 5 тонни із строком експлуатації більше ніж два роки.

У відповідності до Єдиного державного реєстру ТЗ, інформація щодо проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом Fiat Ducato, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № кузова НОМЕР_2 , 2000 р.в. з моменту реєстрації транспортного засобу по 26 вересня 2023 року відсутня.

Оскільки автомобіль, яким керував позивач є вантажним автомобілем, підлягає обов`язковому технічному контролю, але не пройшов його, що не спростовано позивачем, суд вважає, що позивачем порушено правила користування вантажним транспортним засобом, а, отже, убачає в діях позивача ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП.

Посилання позивача на постанову Старосинявського районного суду Хмельницької області по справі № 684/94/17, як на підтвердження вищезазначених обставин, суд не приймає до уваги, оскільки при ухваленні рішення, суд повинен враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи. Однак з відповідної постанови вбачається, що відповідна постанова сторонами не оскаржувалась до суду вищої інстанції.

Посилання позивача на неправомірність дій відповідача щодо зупинки транспортного засобу, то суд ці твердження до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається з позовної заяви, позивач зазначає, що відповідач зупинив його через несправність конструкції замку дверей кузова.

Відтак, з урахуванням положень ч.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію", відповідач мав право на зупинку автомобіля позивача та перевірки документів.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача та законність винесеної ним постанови про адміністративну відповідальністю позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездітності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 121, 283, 284, 289, 247, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 6, 9, 72-77, 100, 158, 159, 160-163, 229, 241-246, 250, 257-263 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕАТ № 7814831 від 26.09.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Чернявська Л.М.