Справа № 401/1222/23
Суддя: Гармаш Т. І.
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 401/1222/23; 2-а/401/21/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Гармаш Т.І., при секретарі Липко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, інспектора сектору реагування патрульної поліції відокремленого підрозділу Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області Зінченка Іллі Павловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів та просить скасувати постанову серії БАД № 147544 від 20.03.2023 року, згідно якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. на підставі ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення вимог п. 31, 2.1 Правил дорожнього руху. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що наявність сколів та тріщин на лобовому склі не забороняє експлуатацію транспортного засобу. А тому вказана причина не може бути підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Щодо страхового поліса, позивач зазначає, що на вимогу працівника поліції він повідомив, що має поліс в електронному вигляді, проте працівник поліції наполягав на паперовому полісі. Після чого склав оскаржувану постанову.

Ухвалою суду від 12.04.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 02.05.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 02.10.2023 року залучено у якості співвідповідача Головне управління Національної поліції в Полтавській області та інспектора сектору реагування патрульної поліції відокремленого підрозділу Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області Зінченка Іллю Павловича.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги, посилаючись на доводи зазначені у позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить визнати Департамент патрульної поліції неналежним відповідачем оскільки він не може нести будь яку юридичну відповідальність за дії не підпорядкованих йому посадових осіб та відокремлених підрозділів інших органів. ( а.с. 45-69).

Від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснює, що коли інспектором Зінченко І. П. було зупинено ОСОБА_1 на лобовому склі автомобіля було виявлено тріщину, наявність якої позивач не заперечує. В подальшому позивач відмовився пред`явити поліс обов`язкового страхування наземних транспортних засобів та причіп. Надати відеозапис події немає можливості оскільки строк зберігання їх вже сплив. ( а.с. 93-97).

Відповідач інспектор Зінченко І. П. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов до такого висновку.

Інспектором сектору реагування патрульної поліції відокремленого підрозділу Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області Зінченком І. П. винесено постанову серії БАД № 147544 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., за те, що водій ОСОБА_1 20.03.2023 р. о 10 год. 48 хв., керуючи транспортним засобом порушив вимогу п.п. 32, 2.1 ПДР України.( а. с. 99).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, як зазначено у постанові КАС ВС від 08.07.2020 у справі № 177/525/17 суд відхиляє доводи відповідача про правомірність оскаржуваної постанови, у зв`язку з тим, що вчинення адміністративного правопорушення позивачем не заперечується, оскільки вважає, що сам факт визнання особою вини у порушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 537/2088/17, зазначає, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Європейський Суд з прав людини у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Разом із тим, орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, не має права самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу, що є неприпустимим.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Пунктом 31.1 ПДР встановлено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: склоочисники й склоомивачі вітрового скла: не працюють склоочисники; не працюють передбачені конструкцією транспортного засобу склоомивачі.

Таким чином цьому переліку відсутня така несправність, як тріщина та сколи на лобовому склі, тобто правилами дорожнього руху не забороняється експлуатація транспортних засобів в цьому випадку.

Із системного аналізу діючого законодавство України про адміністративні правопорушення вбачається, що саме порушення ПДР України, не стандартів ДСТУ є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена за відсутності достатніх доказів на підтвердження того, що водій керуючи транспортним засобом порушив вимоги п. 31.4 ПДР, суд доходить висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що у свою чергу свідчить про неправомірність винесеної відносно останнього постанови про накладення адміністративного стягнення та обумовлює необхідність її скасування.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу Транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, - нного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Право для витребування полісу відповідним підрозділом Національної поліції у водія транспортного засобу виникає за наявності двох виключних випадків, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: при складанні протоколу щодо порушень правил дорожнього руху; при і оформленні дорожньо-транспортної пригоди (пункт 21.2. статті 21 Закону).

Таке, вимозі працівника поліції щодо пред`явлення для перевірки поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обов`язково має передувати порушення водієм ПДР, скоєння дорожньо-транспортної пригоди або інші підстави, передбачені вищезазначеною статтею Закону.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року в адміністративній справі № 686/11314/17, яка в силу приписів ст. 242 КАС України є обов`язковою для суду.

До позовної заяви додаються роздруківки страхових полісів і на автомобіль, і на причеп. З даних полісів вбачається, що вони є чинними та зареєстрованими в єдиній централізованій базі даних ( а.с. 12-13).

Згідно зі ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.156, 222, 245, 251, 256, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 250-251, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення БАД № 147544 від 20.03.2023року про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режим - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду упродовж десяти днів з дня отримання повного рішення, у порядку визначеному ст. 297 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 .

Відповідачі:

Департамент патрульної поліції України, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, код 40108646.

Головне управління Національної поліції в Полтавській області, вулиця Пушкіна, 83, Полтава, Полтавська область, 36000, )

Інспектор сектору реагування патрульної поліції відокремленого підрозділу Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області Зінченко Ілля Павлович, вул. 29 вересня, 6, м. Кременчук, Полтавська обл., 39600.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду : Т.І.Гармаш