Справа № 580/8536/23
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року справа № 580/8536/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку загального позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

18.09.2023 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач 2), в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 24.08.2023 №99 про відмову позивачу у призначенні позивачу пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу позивачу за період роботи з 01.12.1988 до 27.10.1994, з 01.01.1997 до 31.12.1997, нарахувати та виплатити пенсію відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 01.08.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно не зарахував до стажу позивача для призначення пенсії вищевказані періоди його роботи, що підтверджується записами у трудовій книжці та відповідними довідками. Тому просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 25.09.2023 відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

11.10.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та 12.10.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшли подібні за змістом відзиви на позов, в якому просять суд у задоволенні позову відмовити. Вказано, що загальний страховий стаж позивача становить 21 рік 05 місяців 09 днів, страховий стаж для права на пенсію 23 роки 0 місяців 29 днів. До страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.12.1988 до 27.10.1994, оскільки в трудовій книжці підприємство, що внесло запис про прийняття на роботу, не відповідає назві підприємства на печатці, що засвідчує запис про звільнення.

Враховуючи вищевикладене, у органів Пенсійного фонду України відсутні підстави для призначення позивачу пенсії за віком в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов встановив таке.

16.08.2023 позивач звернулась до ГУ ПФУ в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 24.08.2023 №99 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (30 років). Встановлено, що страховий стаж позивача становить 23 роки та 29 днів.

Підставою прийняття спірного рішення зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.12.1988 до 27.10.1994, оскільки в трудовій книжці підприємство, що внесло запис про прийняття на роботу, не відповідає назві підприємства на печатці, що засвідчує запис про звільнення. Необхідно надати довідку про перейменування підприємства.

Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернувся в суд з цим позовом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам, суд врахував, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На підставі ч.4 ст.24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Суд врахував, що спірним у межах цієї справи є наявність у позивача страхового стажу за період роботи з 01.12.1988 до 27.10.1994, з 01.01.1997 до 31.12.1997.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788) основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №470/836/17 у подібних правовідносинах, які відповідно до ч.5 ст.242 КАС України враховуються судом під час застосування норм права.

Суд встановив, що згідно із записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , копія якої наявна у матеріалах справи, позивач з 01.12.1988 до 27.10.1994 працювала на науково-виробничому об`єднанні «Ротор».

Крім того, період роботи з 01.12.1988 до 27.10.1994 на науково-виробничому об`єднанні «Ротор» підтверджується довідкою Архівного відділу Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради від 06.09.2023 №1859, 1462 в.

Стосовно посилання відповідачів на розбіжності в найменуванні підприємства на печатках, що засвідчують запис про прийняття на роботу та звільнення, суд зазначає, що Верховним Судом неодноразово висловлювалася правова позиція, зокрема, у постановах від 16 квітня 2020 року у справі №159/4315/16-а, від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 05 березня 2020 року у справі №171/799/17(2-а/171/45/17), згідно з якою, певні недоліки при заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

При цьому, суд враховує, що позивач жодним чином не впливає на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в ній записах.

Крім того, з довідки Архівного відділу Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради від 06.09.2023 №1859, 1462 в вбачається, що до серпня 1993 року найменування підприємства науково-виробниче об`єднання «Ротор», з серпня 1993 Державне науково-виробниче об`єднання «Ротор», з січня 1998 року Державне науково-виробниче підприємство «Ротор».

Оскільки дані трудової книжки позивача підтверджують її роботу у вказаному вище підприємстві у період з 01.12.1988 до 27.10.1994, суд дійшов висновку, що позивач має право на зарахування вищевказаного страхового стажу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що підстави прийняття спірного рішення щодо незарахування періоду роботи позивача згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 з огляду на розбіжності в найменуванні підприємства на печатках, що засвідчують запис про прийняття на роботу та звільнення, суд вважає необґрунтованими, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 24.08.2023 №99 є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, з розрахунку страхового стажу позивача встановлено, що їй не зараховано період з 01.01.1997 до 31.12.1997.

Так, згідно із записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 з 28.10.1994 до 05.12.2002 працювала в столовій будинку рад.

Суд врахував, що в трудовій книжці є посилання на підставу внесення записів про прийняття на роботу та звільнення, вони скріплені штампами підприємства, що не викликає у суду сумнівів у їх достовірності.

Оскільки дані трудової книжки позивача підтверджують її роботу у період з 01.01.1997 до 31.12.1997, суд дійшов висновку, що позивач має право на зарахування цього страхового стажу.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.145 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

На підставі ч.3, абз.2 ч.4 ст.245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тому для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву позивача від 16.08.2023, врахувавши під час її розгляду страховий стаж з 01.12.1988 до 27.10.1994 та з 01.01.1997 до 31.12.1997, та прийняти рішення щодо призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позовна вимога зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком задоволенню не підлягає, оскільки це є втручанням у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду з огляду на оцінку умов призначення пенсії за віком, таких як необхідний страховий стаж тощо.

Тому позовні вимоги у цій справі підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Тому понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536,80 грн. підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області, яке прийняло спірне рішення, пропорційно задоволеній частині позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 24.08.2023 №99 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд.23, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 16.08.2023 №13724, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 01.12.1988 до 27.10.1994 та з 01.01.1997 до 31.12.1997, та прийняти рішення щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, буд.83, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ