Справа № 260/9488/23
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 листопада 2023 року м. Ужгород№ 260/9488/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши у письмову провадженні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, який не здійснює належних дій, щодо примусового виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.03.2023 у справі №260/622/23;

- зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції здійснити належні дії щодо примусового виконання рішень Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року у справі №260/622/23 у повному обсязі та в строк визначений судом.

Позовні вимоги мотивує тим, що в очікуванні реальних дій відповідача по примусовому виконанню рішення по справі №260/622/23 неодноразово звертався з проханням повідомити про хід виконання вказаного рішення, проте відповіді не отримував. Позивач вважає, що відповідачем не здійснено належних дій з метою примусового виконання рішення суду по справі 260/622/23.

06 листопада 2023 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказує, що державним виконавцем відділу ПВР вжито всіх заходів примусового характеру відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а відтак позовна заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 21 березня 2023 року рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/622/23 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо застосування обмеження з 21 січня 2020 року максимального розміру пенсії ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити, починаючи з 21 січня 2020 року, перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

28.06.2023 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного МРУ МЮ Білинцем В`ячеславом Олександровичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№72132691 з виконання виконавчого листа №260/622/23 виданого 26.04.2023 Закарпатським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити, починаючи з 21 січня 2020 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум. Згідно вказаної постанови боржнику Головне управління Пенсійного фонду у Закарпатській області надано 10 робочих днів для виконання вказаного рішення.

На постанову про відкриття виконавчого провадження надійщла відповідь боржника № 0700-0504-5/34824 від 30.06.2023, в якій зазначено, що стягувачу виконано перерахунок пенсії 26.04.2023 в добровільному порядку та з 01 травня 2023 року виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється з урахуванням вищенаведеного судового рішення. Також, боржник повідомив, що під час виконання рішень суду дії Головного управління повинні узгоджуватися із зобов`язаннями, визначеними судом в резолютивній частині рішення.

Відповідач, вважаючи, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду № 260/622/23 не виконано в повному обсязі, керуючись ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову від 16.08.2023 ВП № 72132691 про накладенні штрафу на боржника у розмірі 5100 грн. (300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) та встановлено новий строк для виконання, та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення, у відповідності до ст. 382 Кримінального кодексу України. Копію постанови від 16.08.2023 за вих. № 3365/5 направлено боржнику для виконання.

Після спливу строку, наданого у вищевказаній постанові про накладення штрафу, для виконання боржником рішення Закарпатського окружного адміністративного суду № 260/622/23, державним виконавцем, керуючись ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про накладення на боржника штрафу від 27.10.2023 ВП № 72132691 у подвійному розмірі, так як боржником так і не виконано рішення.

У подальшому, 30.10.2023 державним виконавцем керуючись ст.ст. 63,75 Закону України «Про виконавче провадження» підготовлено та надіслано до правоохоронних органів повідомлення про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.382 Кримінального кодексу України.

Окрім цього, встановлено, що відповідачем 07.11.2023 за вих. № 5-72132691/4891 відповідно до статті 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» надіслано до суду заяву про зміну способу і порядку виконання рішення.

Позивач вважає, що відповідачем допущено бездіяльність щодо примусового виконання рішення суду, тому звернувся з даним позовом.

Надаючи юридичну оцінку даним спірним правовідносинам, суд вказує наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість висновків відповідача, і винесених на підставі них спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.129-1 Основного Закону судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями ст.370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон №1404-VIII .

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII).

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII).

Частинами 1, 5, 6 ст.26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з ч.1 ст.18 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як встановлено п.1, 3 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Водночас, відповідно до ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч.4 ст.18 Закону №1404-VIII).

Частина 4 ст.19 Закону №1404-VIII зобов`язує сторони невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.8 ст.19 Закону №1404-VIII).

Згідно частини 2 статті 63. Закону №1404-VIII разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно частини 2 статті 75 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Предметом оскарження у даній справі є бездіяльність державного виконавця з примусового виконання рішення суду по справі №260/622/23.

Суд зауважує, що згідно статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Згідно доказів наявних у матеріалах справи, встановлено що у межах виконавчого провадження №72132691 державним виконавцем здійснювалися заходи визначені Законом України «Про виконавче провадження» з метою примусового виконання рішення суду по справі №260/622/23. А саме, у зв`язку з невиконанням вказаного рішення, 16.08.2023 року державним виконавцем було накладено штраф на боржника, 27.10.2023 державним виконавцем накладено на боржника штраф у подвійному розмірі та 30.10.2023 направлено у правоохоронні органи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.382 Кримінального кодексу України. Окрім цього, 07.11.2023 відповідачем подано до суду заяву про зміну порядку і способу виконання рішення.

Тобто, судом встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що державним виконавцем у межах його повноважень вчинено належні дії з метою сприяння примусовому виконанню рішення суду по справі №260/622/23

Згідно доказів наявних у матеріалах справи, встановлено, що про всі вищевказані дії вчинені державним виконавцем з метою примусового виконання рішення суду, було повідомлено позивача, зокрема, у матеріалах виконавчого провадження містяться докази про направлення вказаних постанов про накладення штрафу та заяви про зміну способу виконання судового рішення на адресу ОСОБА_1 . Відтак, суд відхиляє твердження позивача про не надання відповіді на його звернення щодо інформування про хід виконання судового рішення та не здійснення належних дій з метою примусового виконання рішення суду по справі 260/622/23.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд при винесенні рішення по даній справі керується положеннями ч. 2 статті 2 КАСУ, а саме: у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку, та констатує, що дії відповідача відповідають вказаним вимогам, а отже, підстави для задоволення позову - відсутні.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (88000, Закарпатська область, м.Ужгород, пл.Ш.Петефі, 14, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору