Справа № 520/2205/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 р. Справа № 520/2205/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2023, (головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д.) по справі № 520/2205/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії згідно до наданої Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції довідки про розмір грошового забезпечення на виконання судового рішення по справі № 520/24588/21 у десятиденний термін згідно до ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та розпочати виплату перерахованої пенсії негайно.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2023, яке набрало законної сили, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати та виплатити пенсію на підставі довідки Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 28.03.2023 № 184/4.1/12-23.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262- XII, статті 9 Закону 2011 -XII та з урахуванням положень Постанови №704, згідно оновленої довідки Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 28.03.2023 №184/4.1/12-23, з врахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

08.09.2023 ОСОБА_1 подав суду заяву в порядку ст. 383 КАС України, в якій просив:

- прийняти окрему ухвалу суду, якою визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у невиконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2023 по справі №520/2205/23, яке набрало законної сили і які полягають у неправильному перерахунку пенсії ОСОБА_1 , а саме: замість здійснення перерахунку з 01.04.2019 року перерахунок був здійснений з 01.02.2019 року, у невиплаті заборгованості з виплати пенсії з урахуванням втрати частини доходів, а також в обмеженні розміру пенсії 20 930 грн замість її виплати у розмірі 22 213, 69 грн.

- направити окрему ухвалу Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області для вжиття заходів щодо усунення причин і умов, які сприяли неналежному виконанню рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2023 по справі №520/2205/23.

- установити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області строк для надання відповіді про вжиття заходів щодо усунення причин і умов, що сприяли неналежному виконанню рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2023 по справі №520/2205/23 - 30 днів з дня отримання окремої ухвали.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 року заяву залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, прийняти постанову, якою задовольнити його заяву в порядку ст. 383 КАС України.

В обґрунтування із посиланням на практику ЄСПЛ зазначає, що судом першої інстанції не вірно надано оцінку доводам заяви щодо обставин, з якими позивач пов`язує невиконання пенсійним органом судового рішення.

Вказує, при виконанні рішення відповідачем був протиправно скорочений термін, за який він повинен сплатити заборгованість з виплати пенсії згідно зазначеного рішення, а саме з 01.12.2019 року замість 01.04.2019. Також не виплачено заборгованість з нарахуванням інфляційних витрат внаслідок несвоєчасної виплати пенсії.

Зазначив, що за відсутності будь-якого закону про обмеження розміру пенсії, відповідачем таке обмеження було здійснене.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі також - відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області) не надало відзив на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що судовим рішенням в цій справі спір з приводу правовідносин щодо обмеження пенсії максимальним розміром не вирішувався, судове рішення з означених вимог не виносилося, тому доводи заявника про застосування відповідачем обмеження розміру його пенсії в порядку виконання судового рішення є помилковими, а застосування в даному випадку ст. 383 КАС України неможливе, оскільки між сторонами виникли нові правовідносини.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 124, ч. 3 ст. 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Обов`язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін. Якщо органи влади відмовляються виконувати чи затримують виконання судових рішень, гарантії статті 6, якими користується особа на час судової стадії розгляду, втрачають зміст.

Наслідком набрання законної сили рішенням суду є набуття цим рішенням, зокрема, ознак обов`язковості (що передбачає обов`язок його виконання усіма органами, організаціями та посадовими особами) та виконуваності (тобто забезпечення законом права особи на примусове виконання рішення). Іншими словами, законна сила рішення суду є його правовою дією, яка проявляється в тому, що установлена рішенням наявність чи відсутність прав і фактів, на яких ці права ґрунтуються, є остаточною, а встановлені рішенням права та обов`язки підлягають беззаперечному здійсненню на вимогу правомочних осіб.

Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, Конституційний Суд України неодноразово наголошував, що виконання судового рішення є невід`ємним складовим елементом права кожного на судовий захист; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом; держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абз. 3 п. 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012, перше речення абз. 2 п. 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012, перше речення абз. 8 пп. 2.1 п. 2 мотивувальної частини рішення від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019, мотивувальна частина рішення №10-р/2020 у справі №1-14/2020(230/20) від 28 серпня 2020 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі, і приписами ст.383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими заявником.

При цьому, в контексті розуміння вимог чинного законодавства, дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2023, яке набрало законної сили 14.07.2023 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати та виплатити пенсію на підставі довідки Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 28.03.2023 №184/4.1/12-23 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262- XII, статті 9 Закону 2011 -XII та з урахуванням положень Постанови №704, згідно оновленої довідки від 28.03.2023, з врахуванням раніше виплачених сум.

Сторонами визнається, що заявником отримано виконавчий лист, який пред`явлений до примусового виконання та 31.08.2023 по якому відкрито виконавче провадження.

05.09.2023 на виконання судового рішення, відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі 20 930 грн.

На звернення заявника до пенсійного органу останній повідомив, що обмеження пенсії здійснено згідно Закону № 2262-ХІІ та рішення Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2022, перерахунок пенсії зроблений з 01.12.2019 згідно рішення суду.

Вважаючи, що відповідачем протиправно не в повному обсязі виконується рішення суду від 13.06.2023 ОСОБА_1 подав суду заяву від 08.09.2023 в порядку ст. 383 КАС України.

Відмовляючи в задоволені заяви суд першої інстанції виходив з того, що виконання пенсійним органом судового рішення не в повному обсязі позивач пов`язує із застосуванням обмеження пенсії максимальним розміром, про рішення суду , яке перебуває на примусовому виконанні спір з приводу обмеження пенсії не вирішувався та рішення суду з цього приводу не приймалося.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви з цих підстав, оскільки між сторонами виникли нові правовідносини та судовим рішенням, яке перебуває на виконанні такі зобов`язання не були покладені на пенсійний орган.

Проте, колегія суддів зазначає, про неврахування судом першої інстанції, що заява від 08.09.2023 обґрунтована, окрім застосування відповідачем обмеження пенсії максимальним розміром ще і неправильним, на думку заявника, періодом перерахунку його пенсії з 01.12.2019 року замість 01.04.2019, як визначено у рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2023 року.

Суд першої інстанції, не надав жодної оцінки вказаним доводам позивача та не перевірив період, за який здійснено перерахунок пенсії, не дослідив чи виконується пенсійним органом судове рішення належним чином з наданням оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

Таким чином, висновок суду щодо наявності підстав для відмови у задоволенні заяви лише з огляду на те, що спір з приводу правовідносин щодо обмеження пенсії максимальним розміром не вирішувався, а судове рішення з означених вимог не виносилось, а тому між сторонами виникли нові правовідносини є помилковим, зробленим без повного та всебічного з`ясування обставин у справі в їх сукупності та перевірки їх доказами.

Отже доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції положень ст. 383 КАС України та не повного встановлення обставин справи знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що ч. 1 ст. 383 КАС України закріплено виключну підсудність питання про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Оскільки рішення по суті спору ухвалено Харківським окружним адміністративним судом, тому виключно до компетенції цього суду віднесено вирішення питань в порядку ст. 383 КАС України, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_1 в частині прийняття постанови про задоволення заяви в порядку ст. 383 КАС України апеляційним судом задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови в задоволенні заяви, у зв`язку з чим ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 року на підставі ст.320 КАС України підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 по справі № 520/2205/23 - скасувати.

Адміністративну справу № 520/2205/23 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.09.2023, поданої в порядку ст. 383 КАС України.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова